BAKI HANMA
Bez problému se k němu dokázal přiblížit!
Počkat! To už je Baki v bezvědomí?
On ho cvrnknul!
Mám co dělat, abych se nezhroutil.
Ta síla toho nárazu po třicetimetrovém pádu...
Cítím se, jako když jsem v dětství spadl z prolézačky.
Nebo z houpačky.
Jako když jsem schytal pořádný kopanec do břicha.
Nikdy se mi nedýchalo hůř.
Ten náraz mi nadělal v těle pořádnou neplechu!
Moje bránice vyskočila tak vysoko,
že mi teď tlačí na plíce
a ty nedokážou zásobovat mé tělo čerstvým kyslíkem.
Jejda. Cítím v puse sůl. To je krev?
Ten zápach železa... Krev...
Plivu krev! Mám poškozené orgány.
Nejradši bych se sklátil na zem. Chci si lehnout.
Padnout na kolena!
Mám pocit,
jako bych teď podpíral nějaký obrovský balvan.
Nejradši bych se nechal rozmáčknout.
Je jedno, jaký je to tvrďák.
Žádný člověk...
nemůže ustát pád z takové výšky.
Určitě není v pořádku.
Nechápu, že se vůbec udrží na nohou.
Náš divoch poznal, co se stalo.
Na první pohled se mohlo zdát,
že jeho drahocennému kamarádovi nic není,
ale to byl jen klam.
Ve skutečnosti utrpěl obrovská zranění.
Ačkoliv před ním stál a vypadal, že je připravený k boji,
v duchu si říkal tohle.
Na co furt čekáš, Kvašáku?
Doraz mě!
Nemůžu se bránit!
Náš pračlověk pocítil lítost.
Co tam tak stojíš?
Jen mě prašti! Nebo kopni!
To jsem...
Teď máš perfektní šanci!
...přehnal.
Zacházel jsem s tou křehkou hračkou moc drsně.
Prosím, ať je v pořádku.
Vidět vašeho nepřítele, jak se za vás modlí, je ponižující.
Když to Baki spatřil,
jeho hrdost mu nějakým způsobem...
Opovaž se za mě modlit!
...dodala sílu na to, aby překonal tu strašnou bolest.
S tím tlakem na plicích nebyl přes veškerou snahu
schopen jediného slova.
Koukej s tím modlením přestat!
Pojď do mě!
No tak, blbečku!
Už je to tady!
Co to u všech čertů dělá?
Tokugawa to nechápal,
ale ti tři aktivní bojovníci v tribunách ano.
To je...
Nemůžu se na to dívat.
Tak hele...
Neboj.
Moje pěsti ti neublíží.
Všichni z nich mají bůhvíproč strach,
ale ve skutečnosti ti nic nehrozí.
Ty parchante...
Dobře?
Tak si pojď se mnou hrát.
Rozhodl se ho šetřit a předstírat, že jsou jeho zbraně neškodné.
V minulosti
začal Bakiho mozek produkovat povzbuzující látky, jen když se zranil.
Teď ale zareagoval, aniž by utrpěl fyzická zranění.
Kvašákovy neškodné údery, které by neublížily ani mouše,
zasáhly jeho nejcitlivější místo.
Cože?
Říká se mu „hrdost“. Hluboce se ho tím dotkl.
Není to ničí chyba.
Nedělej to.
To nemyslíš vážně!
Jsem prostě...
Jsem prostě slabý!
Ty hlupáku!
Promiň, Kvašáku.
Co to?
On se chce zabít?
Akorát sis o mě musel dělat starosti.
A přitom jsem si sám začal.
To já tě pobízel k boji,
jen aby ses pak o mě musel strachovat.
Nevím, kolik stovek milionů let ti je...
ale to, že jsi starší než já, neznamená...
že potřebuju, abys na mě dával pozor.
Co to sakra dělá?
Vůbec nepřemýšlí.
To nemyslí vážně...
Blafoval. To bylo zcela jasné.
Kvašák byl zmatený.
Normálně zvířata předstírala, třeba že jsou mrtvá
nebo slabá.
Buď se snažila skrýt,
nebo získat šanci k útěku.
Ano, tahle taktika sloužila k přežití.
Nemohl tomu uvěřit.
Tenhle samec zopakoval něco, co mu ublížilo,
a tak ještě zhoršil svoje příšerná zranění.
K čemu je takový trik?
Trik, který nás může zabít...
Co je to za tvora?
Takhle slabí pozřou silné!
On se netrefil?
Přece se nemohl zotavit.
Počkat...
No teda! Srazil ho k zemi!
Ty jo! Ono to na něj fungovalo?
Recu...
víš, co se přesně stalo?
Úplně jistý si nejsem.
Nejspíš ale...
Ani prastaré, ani moderní techniky
se nemohly měřit s Kvašákovým úžasným tělem
a houževnatostí.
Baki si musel uvědomit,
že s jeho mozkem...
nepohne ani přímá rána.
A tak zkusil něco jiného.
Zasáhl ho tak, aby se dotkli jen kůží.
Kůží?
Nedal mu opravdovou ránu.
Jen se mu pěstí otřel o bradu.
Občas to dělají boxeři, i když vážně jen zřídka.
V té rychlosti to vypadá, že člověk minul.
Pak se ale soupeř sklátí k zemi a už se...
nezvedne.
No jo, už jsem něco podobného viděl.
Je to vzácné, ale stává se to.
Je to nečekaně efektivní technika.
Někdo, kdo ustojí ránu pěstí v rukavici,
ztratí vědomí, když se o něj otře koženka.
Když ten úder nevykryje, sedře tenkou vrstvu kůže na jeho bradě.
Proběhne to tak rychle, že se rozvibruje soupeřova čelist
a téměř neznatelně i mozek.
Takovou rychlostí, že to lidské oko nezaznamená.
Tím chceš říct, že ten úder...
Podle mě se Bakimu povedlo
jen se o něj otřít kůží.
Poprvé pravou pěstí,
podruhé levou
a pak boční stranou pravé nohy.
Kvašákův mozek se nejspíš nečekaně rozvibroval
a ten druhý a třetí zásah ty vibrace ještě zrychlil.
Jeho mozek přestal normálně fungovat,
což Kvašáka muselo obzvlášť vyděsit.
Byl si jistý, že stojí vzpřímeně,
ale najednou měl před očima zemi.
S takovouhle technikou se setkal poprvé,
takže je teď určitě šíleně zmatený.
Bylo to přesně tak, jak se domníval mořský král Recu.
V očích Kvašáka se po tomto podivném úderu
Baki proměnil z člověka na pokraji smrti, který se ani nevzpamatoval z toho pádu,
na neporazitelného čaroděje, jenž ovládal samotnou zemi.
Kvašák se začal třást.
Pořád se ale nedal na útěk.
Snesl hodně úderů.
Odolal obrovské váze.
Silným protivníkům.
Překonal nebezpečí.
Dokonce i tohle.
Byl přesvědčený, že je neporazitelný.
Nikdy se nevzdal, což mu dodávalo sebevědomí.
Co sem přišel, vyzývali ho k boji
malí, ale mocní muži.
Kvašák uměl snášet bolest.
Ale tohle...
pro něj bylo něco úplně nového.
Něco nepředstavitelného.
Vůbec ho nenapadlo, že se jednou takhle rozplácne o zem.
Natož dvakrát.
Kvašák jí hýbat neuměl.
Nikdy to nezkusil.
Vůbec na to ani nepomyslel.
Vždyť to nedokázal ani tenhle obr.
Ale on jo.
Náš pračlověk sotva odolával
tomuhle malému obrovi, který dokázal pohnout samotnou zemí.
Ještě musím počkat...
Pořád jsem se nevzpamatoval z těch dvou nárazů.
Nemůžu na něj zaútočit přímo.
Mrzí mě to, Kvašáku.
Aha. Může na to jít takhle.
Moc se mi do toho nechce,
ale udělám něco zákeřnýho.
Jak mi to mohlo dojít až teď?
Proč mě to nenapadlo už tehdy?
Vážně jsi génius!
Teď poznáš opravdové peklo, Kvašáku.
Zabolelo ho to.
I když je to takový tvrďák.
Ty jo!
Zůstal mu na rameni otisk!
Pardon, že se furt ptám, ale...
Použil na něj ničivé Prásknutí bičem.
Funguje na všechny stejně, od malých dětí až po Júdžiróa Hanmu.
Jde o starší techniku japonského bojového umění kudo.
I bojovníci kung-fu ji vychvalují jakožto něco geniálního.
Člověk musí absolutně uvolnit všechny svaly.
Tak, že se jeho tělo začne potácet.
Je to zvláštní, ale v tomhle stavu
jsou pak jeho ruce a nohy těžší.
Nakonec se z jeho tváře vytratí všechna zuřivost
a jeho tělo se promění v bič.
Jakmile toho dosáhne,
už se nemusí snažit mířit na protivníkovy slabiny.
Stačí mu zasáhnout ten největší orgán lidského těla,
kůži.
Ať už jde o odolná a vypracovaná těla,
nebo hebká těla žen...
absolutně uvolněnou dlaní jim způsobíte stejnou bolest.
Když je pořádně udeříte...
- Pane Hanajamo... - No?
Takové batole vnímá bolest úplně jinak než vy, nemám pravdu?
Když ale dostanete facku,
bude to bolet naprosto stejně jak to dítě,
tak nezranitelného Kaorua Hanajamu.
- Už... - ...tomu rozumím.
Taky si myslím...
že od chvíle, co před dvěma miliardami let zmutovaly první bílkoviny,
až do doby, co se zrodili lidé, se žádný živočich na této planetě...
Žádný?
Žádný z těch milionů tvorů, co se za tu dobu vyvinuli...
Z milionu tvorů? O čem to...
Žádný z těch tvorů
nepoužíval zbraň podobnou biči, která útočí na kůži.
To je... pravda.
To dává smysl.
Něco takového dělá jen jediný tvor na světě.
Lidské samice.
Jinými slovy ženy.
Aha, už to chápu. Bavíme se tu o facce, že?
No teda! Podívejte se na to!
Ten tvrďák se teď očividně akorát brání.
I Kvašák se před tím snaží krýt.
Tohle je nejspíš další věc,
kterou nikdy před tím nezažil.
To se ti fakt povedlo, Baki!
Podařilo se ti ho zahnat do kouta!
Ne, to není pravda.
Ta strašná bolest, kterou mu způsobil,
Kvašáka akorát urazila.
Ty jo! Vidíš to, Recu?
Máte pravdu.
Když jsem s ním bojoval já, takhle se mnou okamžitě skoncoval.
Chystá se použít ten stejný chvat.
Proti tomu bude Prásknutí bičem k ničemu.
To Baki určitě moc dobře ví.
Co to? Fakt to chce...
zopakovat?
Vážně to na něj zkusí znovu?
Je vůbec možné, aby bič odrazil dělovou kouli?
Ne.
To není Prásknutí bičem.
To je Tygří pěst!
Tygří pěst?
Jde o techniku čínského kung-fu.
Má nám propůjčit sílu tygra, kterého napodobujeme.
Vážně to ale nechápu.
Proč se teď obrací zrovna na kung-fu?
Orlí pěst!
Kudlančí pěst!
Opičí pěst!
Medvědí pěst!
O co se to sakra snaží?
To ten kluk chce proti Kvašákovi použít kung-fu?
Tyhle Imitační formy mají napodobovat různá zvířata.
To, že se mu je podařilo ovládnout všechny,
svědčí o tom, jaký je to génius.
Snad jsi ale nezapomněl,
že všechna ta zvířata, co jsi napodobil,
jsou v očích Kvašáka jasná kořist.
Ani kdybys je pouze neimitoval,
ale doopravdy ses v ně proměnil,
stejně by Kvašáka nikdy neporazila.
Co se chystáš...
napodobit teď?
Aha, další zvíře.
A pěkně silné.
A vážně...
obrovské.
Neuvěřitelně obrovské.
Co je to za formu?
Slon? Nosorožec?
To snad ne!
Triceratopsí pěst!
Kvašák byl šíleně zmatený.
Tenhle o polovinu menší samec...
který by měl být vůči němu bezmocný...
mu bůhvíproč připomínal jeho nejsilnějšího soupeře.
Těžkého jako nějaký gigantický balvan.
Silného jako obrovský oživlý strom.
A samozřejmě zcela odhodlaného s ním skoncovat.
Tohle všechno...
vyzařovalo...
z jeho maličkého těla.
Já to nechápu.
Jak je to vůbec možné?
Jak může člověk, který neměří ani 170 cm, dosáhnout něčeho takového?
Je jedno, jestli měří sto sedmdesát, sto osmdesát,
nebo dva metry.
Tohle by mělo být nemožné.
Co to? Vypadá to, že se něco bude dít.
Baki se zaměřil
na strop.
No teda! Není to ten dinosaurus, co lítá?
Ty kráso! Teď je z něj tyranosaurus! Teda nejspíš.
Čelil jakémusi čaroději, který ovládal samotnou zemi
a proměňoval se v různé tvory.
Když zaujal svůj původní postoj, bylo už pozdě.
Kvašák jen sledoval,
jak se jeho soupeř mění v ty nejsilnější tvory na planetě.
Dotáhl to fakt daleko...
Tohle už jsou vyloženě čáry.
Překlad titulků: Veronika Kursová