БАКІ ХАНМА
Такого монстра я ще ніколи не бачив!
Зуби Ти-Рекса і його ж хвіст.
Ноги трицератопса і його ж роги.
Крила птеранодона і його ж кігті.
Сили трьох грізних ворогів суміщені в одному звірові.
Кожен з них і сам страшний монстр.
Кожен аспект їхньої сили був закарбований в моєму тілі.
Він нападає!
Зуби, роги,
кігті і дзьоб...
Усе в одному!
Бакі атакує!
«Геній» — єдине слово, здатне описати його майстерність.
Але що він робитиме тепер?
Справжня вага Бакі менша навіть за один відсоток ваги тих динозаврів.
Хай він і найкращий боєць своєї ери,
але в бойових мистецтвах він початківець.
Зрозуміло, що він помилково сприйняв цей біль, як біль від зубів Ти-Рекса.
Тепер я зрозумів.
Гей!
Бакі, ти заходиш надто далеко!
Саме так.
Хай який суперник, коли ви зустрічаєтеся, це ваш перший бій.
Він планує лобову атаку?
Не будь зухвалим, Бакі!
Та він не вперше сходився в бою з новим суперником.
Поза, коли людина збирається мчати на повній швидкості, досить стара.
На Олімпійських іграх початку ХХ ст.
ще були спортсмени, які її використовували.
Історія стартової пози для спринту
показує наближення положення тіла до горизонтального.
Зрештою, вона стала такою.
Для спринтів найбільш ефективним виявився низький старт.
Використовуючи такі стартові колодки,
тіло наближають до горизонталі.
Звичайно ж, це не абсолютна горизонталь.
Але щойно дехто вперше досяг горизонтального стартового положення.
Але молодий чоловік,
який прийняв цю найновішу позу для найшвидшого старту,
не є сучасною людиною.
До контакту з його противником, Бакі Ханмою, минуло менше секунди.
Пізніше майстер кунгфу, морський король Рецу,
розповідаючи про цей момент,
сказав, що «відчув» це.
Потрібен час, щоб описати це словами,
але в ту мить я відчув багато всього.
Я подумав: «Розумію».
Так Пікуль робив ще в крейдяний період.
Часом він використовував силу дерева, а часом — силу валуна.
Тому йому вдавалося зупинити навіть п'ятитонного звіра.
Водночас я відчув дещо про Бакі.
Бакі важить лише 70 кілограмів.
Але я, вагою понад 100 кілограмів, не зміг зупинити цю атаку Пікуля,
то як же зміг він?
Більше того,
Пікуль мав ще більшу перевагу ніж тоді, коли бився проти мене.
Я подумав: «Я побачу кінець цієї битви просто зараз».
Що?
Як я міг подумати стільки всього менше ніж за секунду?
Для прикладу уявіть,
що ви скуштували найсмачніше карі з рисом.
Гостре. Солоне. Солодке. Кислувате.
Аромат. Насиченість. Текстура інгредієнтів.
Поширення смаку. Спеції.
Якщо описувати смак докладно,
це займе хвилин десять.
А відчувається все це за десять секунд.
Розумієте аналогію?
Мене здивувало те, що Бакі зупинився.
Він відмовився від своєї позиції і зустрів натиск Пікуля, стоячи на місці.
Саме так.
Він увібрав усю силу його стрибка.
Не було й миті, щоб ухилитися.
Однак
відлетів саме Пікуль.
Ні, він не відскочив.
Він буквально полетів високо й далеко.
Овва! Він полетів!
Це Бакі його так жбурнув?
Не знаю.
Це не дивно.
У ту мить єдиним рухом Бакі був оцей. Наче він відганяє муху.
Таких рухів немає навіть у джиу-джитсу чи айкідо.
Хоч вага Пікуля і понад 200 кіло, його відправив у політ до стелі
звичайним змахом руки чоловік, удвічі менший за Пікуля.
Пікуль дивовижний.
Той хлопець надзвичайно сильний.
Вражаюче, королю крейдяного періоду.
Чому це? Це ж Бакі його жбурнув!
Чому це Пікуль дивовижний, якщо жбурляли його?
Я не розумію всіх складнощів,
але дещо я все ж збагнув.
Що більша сила, направлена вперед,
то більш вразлива до сили, направленої збоку.
Коли стріляють,
куля, що потрапляє в живіт, може вийти збоку або через плече.
На неї впливають різні чинники всередині м'якого живота.
Були випадки, коли листок кімнатної рослини міняв траєкторію кулі.
Якщо вважати Пікуля кулею з такою ж силою,
то навіть цей легкий рух міг би відкинути його так далеко.
Як і сказав пан Ханаяма.
Слова пана Ханаями нагадали мені про один боксерський бій.
У 1964 році в Маямі, Флорида, США,
відбувся поєдинок за титул чемпіона у важкій вазі
між Соні Лістоном і Кассіусом Клеєм.
Могутній правий джеб Лістона Клей відбив,
успішно відкинувши його.
У результаті Лістон сильно вивихнув праве плече.
Експертам здавалося, що це через те, що удар Клея був надто потужним,
але вони помилялися.
Насправді, причина в силі удару Лістона, який був настільки потужним,
що зустрічний удар вивихнув йому плече.
Отак. Нарешті.
Як тобі таке?
Мені вистачило, щоб позначити вісім місць.
Поки ти там ховався,
це місце стало моєю територією.
Якого біса?
Я зрозумів!
Гадаю, досить. Годі вже спритних прийомів.
Ти-Рекс, трицератопс, птеранодон... Здається, я зайшов занадто далеко.
Повернімося до основ.
Ми ж виду «людина розумна».
От і борімося як люди.
Я хочу зробити це хоча б раз.
Дурень, правда?
Чесний бій один на один!
Головою в землю...
Ні! Відчуття, ніби мене розчавило землею!
Я сказав, що хочу битися чесно.
Я цього очікував? Чи це більше, ніж я очікував?
Тепер я розумію.
Ти справді дуже сильний.
Жодних сумнівів.
Навіть коли я блокую удари, таке враження,
що руки, якими я ставлю блок, перетворюються на слабкі місця!
Його сила надлюдська.
Сьогодні я вже втретє бачу це світло.
Надлюдська сила?
Думаючи про надлюдську силу, я думаю про нього.
Бісквіт Оліва. Містер Вільний.
Я б хотів побачити таку сцену.
Упевнений, він зробив би це.
Чесний бій один на один. Геть як у міфічному світі.
Чесний бій?
Якщо говорити про бої...
Той чоловік, який дивиться звідти, його кулаки...
Він теж такий. Жодних дешевих трюків.
Він точно завдав би прямого удару правою.
Прямого?
Якщо є прямий удар спереду, то як щодо прямого удару ззаду?
Нема такого удару.
До речі, спина — річ справді серйозна.
Огр!
Вони обидва використовують цю стійку.
Цікаво, чим це закінчиться.
Що ж, насправді
мене цікавить одне,
і я дуже хочу побачити,
як Бакі Ханма зупинить цього хлопця.
Я прожив 18 років.
Акуратно і дуже обережно.
Я жив,
щоб перемагати.
Я пішов слідами наймогутнішої істоти на Землі, Юджіро Ханми.
Чому?
«Чому?» питаєш. Ти божевільний?
Невже я шукаю причину, щоб битися з Юджіро Ханмою?
Хіба не для того, щоб помститися за маму?
Саме так. Це було чотири роки тому.
Ненависть...
Ненависть?
Захоплення...
Не мели дурниць! Чого б це мені ним захоплюватися?
Є лише одне...
Абсолютно ясно одне.
Сила Юджіро Ханми...
Беззаперечно,
кожен сантиметр його тіла бездоганний.
Можна сказати,
що це довіра.
Я пішов його слідами,
готувався битися проти його кулаків,
уявляючи їхню швидкість.
Тому вмію ухилятися від них. Тож зможу ухилитися і від цих.
Один удар може завдати мені серйозних проблем, якщо торкнеться.
Я ухилюся.
А якщо в останню мить, то буде ще ефективніше.
Він ухилявся від них, залишаючи все менше часу
до останньої секунди.
Спочатку його тіло вихилялося широкими рухами.
Але потім удари зачіпали волосся, проходилися по шкірі.
Він все ближче підпускав кулаки, і це було схоже...
не стільки на бойові мистецтва,
скільки на танець.
Точно, на кориду.
Наче він матадор.
Він бачив різні швидкості.
На суші. У воді. У повітрі.
А сьогодні він отримав новий досвід.
Швидкість поза поняттям швидкості.
Він пройшов не крізь нього,
а повз нього.
У ту мить Пікуль пригадав...
Це було частково зі спортивного інтересу, частково з бажання перекусити.
Він зрозумів, що спіймати їх не так просто.
Вдалося! Він був упевнений!
Тоді він усвідомив,
що в цьому світі є істоти, які можуть проходити крізь його тіло.
Видатний каратист, відомий як батько бойового карате,
наприкінці життя сказав:
«Я ухилився від численних ударів.
Я отримав чимало ударів.
Мене не раз намагалися вдарити ліктем, коліном, головою.
Навіть сталевою трубою, камінням і ножем.
Якнайближче, лише в останню мить,
в останню мить
я ухилявся від них».
Потім під час звичайного тренування він відчув дивовижне і подумав:
«Я пройшов крізь нього.
Я проскочив крізь тіло суперника».
Звісно, фізично це неможливо.
У результаті того, що він проводив
шалено багато часу, кружляючи навколо суперників,
його блоки, захисні прийоми, робота ніг
були повністю позбавлені марних рухів.
Він вийшов за межі простого ухиляння.
Він увійшов у стан, коли «проходив крізь них».
Хто цей самець?
Скільки ще трюків він використає?
Що це? Хіба бойові здібності Бакі досягли такого високого рівня?
Чи зміг би так я?
Зміг би повторити те, що він зробив?
Чоловік, який носить титул бога війни, Доппо Орочі,
людина, яку називають ходячим втіленням бою, Ґокі Шібукава,
і мій учитель, найбільш активний боєць кунгфу,
морський імператор Каку.
Чи змогли б ці троє повторити цей прийом?
Не дивно, що Пікуль був шокований.
Адже його невловимий суперник
безпосередньо поруч з ним.
У лівій руці стискає невидиму шаблю,
що вперлася у слабке місце бійцівського бика, точніше Пікуля,
і проникла глибоко.
У нього було відчуття, що біль від цього буде більшим.
Як коли вдаришся пальцем ноги об кут столу.
Чи від удару в сонячне сплетіння.
За кілька митей до того, як справді починаєш відчувати біль,
мозок вже передбачає, яким буде цей біль за силою удару.
Одразу після цього приходить біль такої інтенсивності
й нестерпності, як і передбачалося, якщо не більше.
Це період підготовки, який дав нам Бог.
У нього були два спогади про це, закарбовані в минулих важких битвах.
Зараз накриє найбільша хвиля болю!
Удар та інтенсивність вібрації підказують йому це.
А ось і біль!
Як він і уявляв. Чи навіть сильніший, ніж він уявляв.
Це спрацювало!
Звичайно.
У будь-який час і в будь-якій ситуації удар в пах завжди працює.
Але ж яйця — такі крихітні кульки. Невже це настільки боляче?
«Крихітні кульки»? Ви помиляєтеся.
Однозначно, яєчка — це внутрішній орган.
Справді?
Вони крихкі.
Як плід, вони всередині тіла, і виходять з нього, щоб охолонути.
Вони слабкі. Немає нічого слабшого.
Вони такі ж слабкі, як серце, печінка,
шлунок і мозок.
Але ці органи захищені
товстими м'язами, жиром, кістками
і міцним черепом.
Проте яєчка, на які покладено надважливе завдання — виробляти сперму,
мають охолоджуватися.
Для цього вони виводяться за межі тіла,
загорнуті в один шар шкіри.
Зрештою вони виявляються беззахисними.
Якби серце звисало над промежиною, загорнене в один шар шкіри,
це було б неймовірною слабкістю в бою.
Я б ніколи не виходив з дому.
Гадаю, бій завершено.
Ні.
Однозначно ні.
Чому?
Чортів хлопець, він упав з гарним виразом обличчя.
Га?
Ти піднімешся чи так і лежатимеш?
Щойно вас вдарять, ваше серце миттєво знаходить відповідь.
Ви думаєте: «Я побитий! Облиште мене!»
або «Як він посмів?! Зараз я йому як відплачу!».
І вираз обличчя в момент вашого падіння...
Будь-який залишок вашої волі до боротьби відобразиться у цьому виразі.
Вираз обличчя Пікуля секунду тому...
Він не лише підніметься, адже Бакі, схоже,
змусив кров Пікуля закипіти.
Вони обидва тремтіли.
Від нервової напруги,
від злості.
Уже скоро.
Цей бій був довгим.
Але фінал близько.
Це обличчя...
Ця стійка...
Це його остаточна форма.
Переклад субтитрів: Марина Хижнякова