Det tænkte vi alle.
Vi kunne ikke tro, at det var det,
der var hans plan med os.
Den første, der bemærkede det, var naturligvis Baki.
Stiksår.
De lignede sår fra et kinesisk slagsværd.
De gamle sår løb diagonalt over Pickles overkrop.
Hvornår skete det?
De er ovale, som om han er blevet skudt med et maskingevær.
Han fik dem ikke her.
Klør? Pigge?
Hvad end det var, var det fra hans tid.
Hvornår, af hvem og hvordan blev de ar lavet?
Vi var de første, der lærte svaret på det.
Vi så det, de samme ar langs hans ryg.
Fatter I det ikke?
De samme ar løb langs hans for- og bagside.
Det kan kun lede til ét svar.
Fra arrenes form, deres størrelse, deres æra...
Det sande sværd var T. Rex' tænder.
Pickle var en mand, der havde overlevet en T. Rex' kæber.
Vores følelser, vores agtelse, vores glæde,
hvordan tror I, vi udtrykte det?
Da vi tre nåede frem til vores konklusion,
begyndte vi at klappe.
Ved at omarrangere sine led gik han i kampmodus.
Det var Pickles endelige form.
Det skal bare siges.
Nu begynder den virkelige kamp.
Hans endelige form.
Efter at have forvandlet led i skuldre, albuer, håndled
og hofter, var han virkelig uhyggelig.
Da hans primalminder vågnede,
blev de allerede robuste lemmer endnu mere solide.
De stærke våben blev endnu mere farlige.
Musklerne blev endnu mere modstandsdygtige.
Tak, Pickle.
Den forvandling, den metamorfose,
jeg accepterer den som den største hæder, dit venskab.
Menneskeheden har udviklet sig uafbrudt, siden tidernes morgen.
Samtidig har vi fået rigeligt med våben.
Vi har brugt sten, køller, våben, sværd, pistoler, missiler,
og endda atomvåben.
Men derfor har vi mistet noget og efterladt noget.
Det lærte oldtidsmanden Pickle os.
Hård hud, stærke muskler, robuste knogler og en ånd,
der ikke bukker under for smerte.
Som vores våben blev mere og mere kraftige,
må vi have mistet disse ting en efter en.
Så meget, at vi ikke engang kan beskytte os selv.
Jeg er lige her.
I din intimsfære Jeg går ingen steder.
Fra denne afstand, lige her,
vil jeg gengælde dit venskab!
For pokker. Jeg må tilbage.
Pickles mægtige slag slog ikke Baki ud!
Han har ikke flyttet sig!
Selvom du slog mig med al din styrke,
kunne du ikke slå lille mig ud.
Det er ret enkelt.
Jeg mødte dig med samme styrke,
men hurtigere og i skarpere vinkler.
Det er dygtighed. Det er evolution.
Vi har fået kampsport. Vi har ikke mistet noget!
Jeg giver mig ikke det mindste!
Jeg har samlet mange evner.
Styrke, fart, udholdenhed og erfaring.
Men i disse er vi lige.
Vi har samme betingelser.
Ingen af os kan give os.
Jeg er faktisk underordnet dig i alle disse evner.
Jeg kan ikke sammenlignes i muskelstyrke, vægt eller skelet.
Hvad kan jeg så bruge til at kæmpe?
Hvad kan jeg bruge?
Teknik!
Jeg har trænet disse evner så længe, at jeg ikke engang kan huske det.
Jeg har modstået smerte, finpudset, plejet, udfordret og kæmpet.
Den ubevidste knytning af næven.
Placeringen af mine fødder.
Åndedræt overladt til naturen.
Mine opmærksomme øjne.
Kampevner, der er gået i arv siden oldtiden.
De lever i mig og støtter mig.
Færdigheder, skabt til overlevelse,
blev finpudset til beskyttelse,
næret af had
og nedarvet gennem sorg.
Jeg kan ikke give slip på de led i kæden.
Pludselig så Baki det.
Efter at have opdaget sin egen historie
var det uundgåeligt, at Baki så det.
"Det er det samme for mig!"
Utallige tænder, utallige kløer, utallige horn.
De venner, der støtter, hvad han er nu.
Du har ret. Du har også...
Blandt klør, tænder og horn var skikkelser.
Nu forstår jeg det!
Retsu skubbede kløer til side.
Katsumi stod foran tænder.
Jack trådte på horn.
De havde også støttet Pickle!
Hvad ser han?
Pickle græder!
Det er afgjort. Det er en krig.
Jeg har aldrig set en mere formidabel fjende.
Hvad skal jeg gøre i sådan et øjeblik?
Smider jeg det ud eller smide det ind i Pickles område?
Midt ind i kampen?
Hvad ville jeg gøre ved frontlinjen?
Hvad kan jeg gøre?
Hans venstre knytnæve nærmer sig. Baki. Hvad gør du?
Jeg forstår. Så det er din beslutning.
Ikke blokere eller undvige.
Og næven kan ikke slå.
Den er allerede svunget.
Som reaktion på modstanderens bevægelser
skal kroppen flyde med kampen.
Et modangreb kan have to udfald.
Naturligvis er et af dem en fysisk effekt.
Selv en lille kraft kan producere stor kraft.
Men et modangreb virker ved at glide gennem hjertets sprækker.
Når hjertet fokuserer på angreb,
blottes kæben og halsens muskler slappes.
Et slag mod en krop, der har glemt sit forsvar.
Kroppen er lammet i ti sekunder.
Når en kæmper glemmer sit forsvar, selvom det er Pickle,
reduceres deres hårdhed til et nyfødt barns.
Der var en mand med et slag så mægtigt, at det kunne stoppe en elefant.
Det var George Foreman, 31. verdensmester i sværvægt.
Selvom han havde flest knockouts i historien,
var overraskende få af hans sejre på fuld tælling.
I mellemtiden var der også en mester, der blev kaldt historiens svageste.
Som I alle ved, er han "Den Største", Muhammed Ali.
Med slag så hurtige, at de kaldtes "fantomslag".
Han tvang adskillige boksere, inklusive Foreman, til tælling.
Det klogeste slag bevæger sig gennem bevidsthed.
Som et overraskelsesangreb.
Den evne har Baki nu.
Det er præcis derfor, han kan slå Pickle.
Derfor tvang han ham ud i tovene.
"De gigantiske tænder, der angreb mig. Jeg slog dem med mine knyttede næver.
De skarpe kløer, der angreb mig. Jeg tog dem, vred og knuste dem.
Da jeg blev angrebet, gjorde jeg dette.
Mod kæmper var jeg...
Mod stor fart var jeg...
Jeg var...
På den tid var jeg den største!"
Jeg er den bedste, men er trængt op i en krog.
Han er fanget!
Hans størrelse var ingen fordel.
Hans styrke var ingen fordel.
Sikke en utrolig evne.
Sikke en utrolig kampevne.
Oldtidsmanden var forvirret.
Så...
Hvad?
Han bevæger sig.
Det er den lynhurtige teleportering, han brugte i kampen mod Jack.
Pickle er på flugt.
Og Baki er ved
at indhente ham!
Husk mine ord.
Jeg går ingen steder.
Jeg forlader dig ikke.
Den håbløst store forskel i styrke, den umulige forskel i kraft...
Kampsport, civilisationens redskab, overvandt det.
Han var tæt på at vinde.
Selvom æren er indenfor rækkevidde,
spirer noget i den unge Bakis hjerte.
En dårlig vane blev født.
Med begge næverne strakt frem imod ham,
indså oldtidsmanden snart, at det var en udholdenhedskamp.
Det var en utrolig grådighed, en umættelig grådighed.
I det øjeblik afviste han sejr baseret på dygtighed,
og gik uforsigtigt og ufortrødent efter en sejr
på udholdenhed.
Det varede ikke længe, før forskellen i udholdenhed viste sig.
Så uundgåelig som at solen stiger i øst,
og at vandet flyder mod det laveste punkt, blev det ynkelige resultat nået.
Pickle handlede!
Midt i denne styrkekonkurrence
følte han frygt for at tabe.
I denne lange test mellem det moderne og det gamle
opnåede oldtidsmanden et våben.
Deres kamp til døden var slut.
Pickle rører sig ikke,
og Baki kan ikke, hvis han prøvede.
- Hvad tænker I om situationen? - Det er et dumt spørgsmål.
Selvom han ikke viser vilje til at angribe,
så længe Pickle har magt over Bakis liv, er svaret klart.
Pickle har vundet.
Hvad?
Jeg er lidt uenig.
Nå?
Tricks blev oprindeligt skabt af de svage, så de kunne konkurrere mod de stærke.
Med andre ord er de våben.
Jaså.
Pickle har kroppen. Han har styrke.
Hvis han får et våben ud over det...
Den uskrevne regel for de, der er født med stor styrke, er,
at de ikke har ret til at bruge tricks.
Som forventet en stærk udtalelse fra Kaoru Hanayama,
der er født med styrke.
Men hvad siger det om Baki, der pressede Pickle op i et hjørne?
I mit hjerte giver jeg ham gerne sejren.
Retsu, du lever ved kampsport. Hanayama, du lever ved dit mod.
I har begge ret, og I er begge hårde.
- Allerede? - Kan han allerede rejse sig?
Er du sikker på, du ikke vil stoppe ham?
Lad ham være. Han er ikke noget dyr.
Men professor Payne ville sikkert gå i panik.
Han gik, før jeg var klar.
Det betyder vel, der ikke er noget galt. Det er så latterligt.
Når han er såret og deprimeret, går han et bestemt sted hen.
Her er den bedste udsigt.
Der ikke er noget, der blokerer udsigten, så man kan sikkert se det.
Fra før historien begyndte, langt før da, stadig uberørt...
Den majestætiske udsigt fra den store kridttid.
Fantastisk.
Mester, må jeg komme og se den af og til?
På denne dag, midt i Washington D.C.,
blev almindelige borgere forbudt
at komme i en radius på 700 meter
af det berømte gamle St. Renas Hotel.
Det er første gang, siden jeg blev præsident, at jeg er kommet ind i et rum
uden vagter, udover i Det Hvide Hus.
Og med den farligste mand i verden.
Du taler meget.
Undskyld.
Jeg beklager, hvis jeg har fornærmet dig.
Men denne store magtoverdragelse
startet af den 40. præsident, Ronald Reegan,
med kodenavnet Bæstet, nemlig Yujiro Hanma...
Jeg hørte først om den i sidste uge.
- Siden da har jeg i mit hjerte... - Du!
Kom så videre.
Undskyld. Jeg blev revet med.
Lad os afslutte vores ærinde. Det tager ti sekunder.
Jeg sværger, at Amerikas Forenede Stater
vil have et mindeligt forhold til mester Yujiro Hanma.
At vi vil respektere dig,
at vi aldrig vil forstyrre dit liv
og altid vil opfylde dette løfte, hvad end der sker.
Jeg, Barack Ozma, præsident for Amerikas Forenede Stater,
sværger ved Gud at overholde denne venskabstraktat.
Vi må gennem denne formalitet hver gang. Irriterende.
Hvad?
En klump kul...
Teorien siger, at et tryk på 100 hektopascal
vil forvandle kullet til diamant.
Det er ikke et fænomen, jeg kan tro, medmindre jeg ser det med mine egne øjne.
Du siges at være stærkere end et atomvåben,
kan du gøre det med dine hænder?
I den henseende er du ikke anderledes end Bosch.
Glasbordet er skåret, som om han brugte en diamant!
Desværre er det en kunstig diamant.
Pokkers...
Ja, det kunne du.
Hvad skal vi gøre med ham?
Der er ikke mere tid til debat.
Vi må bringe ham tilbage.
Ser du, han er offer for moderne menneskers nysgerrighed.
Payne, hvad mener du?
Du får det til at lyde nemt.
Men hvad mener du med "bringe ham tilbage"?
Hvis han blev returneret til saltstensgraven i Colorado,
hvordan tror du så, Pickle ville klare sig i en fjern fremtid?
Det lader til, at vi skubber problemet foran os
og i humanismens navn overlader det til fremtidige generationer.
Enig.
Vi bør tage ansvar for Pickles situation.
Hr. Strydum, jeg hører,
at du har ladet denne kulturskat kæmpe
mod specialister i nærkamp og kampsport.
Passer det?
Det var det løfte, jeg gav Pickle.
Løfte?
Hvordan, når Pickle ikke har noget sprog?
Det var ikke et løfte givet med ord.
På skoler, arbejdspladser,
restauranter og i hjem diskuterede folk,
hvad man burde gøre med Pickle.
I Frankrig, Tyskland, USA, Indien
og i FN var der voldsom debat.
LÆGGE HAM TILBAGE I SALTSTENEN
500.001.572 STEMMER
LADE HAM LEVE MED OS I DAG
500.000.543 STEMMER
Efter at have talt stemmer fra en milliard mennesker verden over,
var resultatet kun en lille margen på 1.000 stemmer.
En beslutning blev taget.
Payne, hvad synes du?
Det er tåbeligt.
Men det er den beslutning, verden har taget.
Jeg har intet andet valg end at tie.
Kun 1.000 stemmer. Menneskeheden er tåbelig.
Dette resultat kan kun beskrives som uheldigt for Pickle.
Vi udsætter bare problemet.
Nøglen til at løse det er forseglet på ubestemt tid.
Hvad er det?
Pickle!
Hvad laver han her?
Strydum, det er et udtryk for min taknemmelighed.
En gave til dig for at holde dit løfte.
Pickle håner verden og forsvinder i Tokyo.
Tekster af: Anja Molin