Okej, tack för ditt tålamod.
Vi är klara.
Jag menade inte att lägga mig i.
Men efter att ha mött den starkaste mannen i jordens historia
verkade de här testen nödvändiga.
Med tanke på livet du har levt
skulle jag säga att de kom väldigt sent.
Inte ens proffskampsportare har lika många skador som du.
Jag har vetat att det här var nödvändigt,
men jag kan inte ändra min livsstil
även om vi hittar nåt fel.
Ja, jag inser det.
Om jag inte kontaktar dig kan du anta att inget är fel.
Tack.
Det är jag. Kom hit, nu!
Ja, nu!
Det finns 60 miljoner andra kvinnor där ute.
Kom hit nu!
Det här är otroligt.
Ja, Kureha?
Mogi,
kom hit.
För dig kanske det finns 60 miljoner kvinnor där ute.
Men jag har tur om jag träffar ens sex av dem.
Mogi, titta på det här.
Va?
Va? Är det en hjärna?
En äkta hominid.
Det är frontalloben hos en 18-årig japansk man.
De här... De här vecken är...
Det är inte sant!
Neuroforskare Kenjiro Mogi,
jag vill fråga om din åsikt som landets främsta expert på området.
Jag är inte lika bra som du, men jag är fortfarande neuroforskare.
Formen på vecken avser inte karaktär.
Det är ett som är säkert.
Men även utan att jämföra den här med en vanlig hjärna
är det uppenbart att den här är demonisk.
Så, Mogi.
Hjärnans veck och personens karaktär har ingen koppling, eller hur?
Kureha...
...vi vet verkligen ingenting om hjärnan, eller hur?
Hjärnan är otrolig. Hjärnan är fantastisk.
Oavsett om det är en slump eller ett trick spelat av Gud
är det otroligt att vi har stött på det här miraklet.
Vad gäller din fråga...
Ja, tja...
Jag måste tala ansvarsfullt som neuroforskare.
- Hjärnans veck och karaktär? - Gör mig inte besviken.
Kureha.
I det här fallet är personens karaktär...
Det är uppenbart att han är som en demon!
Mogi.
- Det har du rätt i. - Jag kan verkligen inte förklara det.
Den här dagen,
i en viss park i Tokyo...
Det var en artikel om en våg av råttor i morgontidningen dagen därpå.
Men inte en enda person visste
att orsaken var en ensam ung man som passerade genom området
precis efter vågen.
Enastående.
Det var en enastående min.
Det vackra ansiktet, fullt av självförtroende.
Han kunde få vad han än ville.
Från ansiktet som trodde på framtiden...
...till när allt hade vittrat sönder.
Förevändning, arrogans, falskt mod, självbelåtenhet, stolthet och ego.
Hans tårar, snor och saliv.
Vätskan som bestod
av allt det tillsammans...
Det var vackert.
Det var inte fel av mig.
Jag undrar hur länge vi satt så.
Tills mina kläder
blev tunga av hans tårar...
Från djupet av mitt hjärta – tack för vad du har gjort.
Får jag fråga en sak?
Varför höll du om mig så länge?
Du gjorde det så vänligt, helhjärtat och med sån passion.
Jag kan inte förklara det bra,
men din mor
skulle nog ha gjort detsamma.
Men jag är inte ens din pojkvän.
Jag gjorde det av kärlek.
Jag förstår inte vad du menar. Varför älska nån som inte är din pojkvän?
Kärlekshandlingar kräver inte romantik.
Din mor behövde inte vara kär i dig för att älska dig.
Jag blev visst kär i en otrolig kvinna.
Jämfört med dig är jag fortfarande en novis i kärlek.
Personen som visade dig den kärleken var Baki Hanma, eller hur?
Jag förlorade fajten
och min älskade.
Tack igen
för den här underbara kärleken.
Krossade hon mitt hjärta?
Var inte löjlig.
Baki Hanma
behövde inte ens tävla om det.
Vad gäller kärlek
kunde jag inte ens bli en förlorare.
Vi ses sen.
Ibland går det evigheter mellan det att vi ses.
Tänker du inte fråga
vad jag har gjort?
Vad har du gjort?
Jag har varit lycklig.
Det var det jag anade.
Du vet att jag skämtade!
Så länge du är lycklig.
Det behöver inte ens vara med mig.
Jag är inte likgiltig nog att känna så.
Inte än.
Jag vill att vi ska vara tillsammans ett tag till.
Vill du smaka på en till?
-Överlämna din plånbok nu. - Kure-chan.
Sprätta upp honom.
Bra idé.
För banditer som dem
är en ordentlig analys av sitt byte en fråga om liv och död.
Senare sa den unge mannen så här om situationen:
"Kniven som var i min hand...
Den krympte.
Den förvandlades till nåt litet och värdelöst, som en nyckelring."
Min gosse...
...du borde inte ge dig på de svaga.
Herr Kuriyagawa.
Pojkar, ni borde tacka mig. Om jag hade pratat med er en sekund senare
kunde ni ha lidit av brutna ansiktsben, hjärnkontusioner,
brustna organ, brutna tänder eller blindhet.
I vilket fall hade ni varit en hemsk syn att se.
Stick härifrån.
Det var ett tag sen.
Du ser ut att må bra.
Det dröjer inte länge nu.
De bästa på jorden, de mäktigaste i historien...
Den största och sista fajten mellan far och son.
Det är bara en fajt
mellan far och son.
Hämnd för din mor.
Tiden är inne.
Herr Kuriyagawa...
...det har gått fem år sen dess.
Baki,
gör din pappa lycklig!
Pappa!
Många gånger...
Väldigt många gånger...
Många gånger har jag ifrågasatt mig själv.
Min far som jag föraktar...
Hatar jag honom verkligen?
För att uttrycka det på ett annat sätt:
Är det så att min far, Yujiro Hanma,
förtjänar att straffas för min mors, för Emi Akezawas, död?
Varför frågar du det?
Min mor
var ingen vanlig mor.
Emi Akezawa.
Genom att gifta sig med Eiichi Akezawa,
överhuvud för en av världens mest förmögna familjer,
hade hon utlovats ett liv av prakt.
Men...
...hon träffade världens starkaste man.
Och det förändrade allt.
Att se en person bli skadad, krossad och dödad...
Hon önskade, mer än nån annan, att se såna saker.
Grymheten som låg gömd inom henne.
Yujiro uppfattade den från början.
Var är kvinnan?
Jag såg det direkt.
Du gillar att se blod, mer än nån annan eller nåt annat.
Ta en titt i spegeln.
Du ler.
Du är kvinnan jag har letat efter.
Föd
mitt barn.
Hon var ingen vanlig mor.
Som ansvarig för Bakis utbildning
gav hon honom nånstans att bo och pengar för levnadskostnader.
Hon fixade även en högklassig coach och anläggning.
Hon uppfostrade Baki till en elitfajter.
Hon gjorde det för den största av män...
Nej, den ultimata hanen.
För att få Yujiro Hanmas kärlek.
Bara en vecka till.
Sen kan jag ge honom min present.
Baki, den största presenten av alla.
Hon brydde sig inte alls om sin son, som delade hennes blod.
Hon valde att bli en martyr för romantisk kärlek framför moderlig kärlek.
Baki var inget annat än ett verktyg för att uppnå det.
Men
det enda Yujiro ville
var en stark Baki som kunde slåss mot honom,
inget annat.
Du ansvarar bara för att uppfostra Baki.
Om Baki inte presterar som jag vill i nästa fajt
är du inget annat än ett värdelöst medelålders fnask.
Se vårt förhållande som obefintligt.
Hon ville ha kärlek.
Varför? Varför älskar han mig inte?
För att du är svag! Du är svag!
Det är för att du är svag! Du är svag!
Varför fick jag ett svagt barn som du?
Mamma,
jag vill att du svarar på min fråga.
Om jag
besegrar Yujiro,
kommer du
att älska mig?
Han ville också ha kärlek.
Mellan dröm och verklighet...
...bevittnade jag den scenen.
Min mor omfamnades av min far, Yujiro.
Du omfamnar henne för hårt, pappa.
Mamma omfamnade honom också.
Och hon grät.
De där tårarna...
Jag undrar vad de var för.
Sluta skämta med mig.
Skämta
med dig?
Hon kände sig uppskattad.
Min mors djupaste önskningar som kvinna
fulländades i det ögonblicket.
Baki,
tycker du att det är acceptabelt?
Din mor fulländades som kvinna.
Det är sant.
Men det var bara din mors liv som fulländades,
inte ditt.
Det viktiga är ditt eget liv. Det är ditt liv som borde vara viktigt.
Jag vet.
Jag undrar om du gör det. Det verkar inte så.
Du är verkligen orolig för mig.
Nej, jag ger dig en uppläxning.
Du har bara ett liv att leva.
Du borde inte ta lätt på det.
Leva för att tillfredsställa din mor. Leva för att tillfredsställa herr Yujiro.
Din mor skulle berömma dig och säga att du har skött dig bra.
Herr Yujiro skulle berömma dig och säga att du har "Hanma-blod".
Men det är fel.
Baki,
vart vill du att ditt liv ska ta vägen?
- Jag hörde det. - Hörde du?
Det var
en ängels ord.
Det raka slaget från min far...
Jag kände hur otillräcklig jag var.
Det var då det hände.
Mamma ställde sig framför världens starkaste man.
Yujiro!
Min mor slog den stora besten.
Hon spände ut bröstet och sa stolt...
Nu möter du mig!
Jag tror att du förstår vad det innebär att stå mittemot Yujiro Hanma.
Jag tror att du förstår vad det innebär att röra Yujiro Hanmas kropp.
Jag tror att du förstår vad det innebär att utmana Yujiro.
Hon försökte rädda mig
med sitt eget liv.
Det räckte för mig.
De orden räckte.
Jag skulle byta det som återstår av mitt liv
mot de orden.
På grund av vad hon sa
har jag kunnat leva.
På grund av vad hon sa
har jag kunnat vara stark.
All styrka
jag har inom mig...
Källan till den
är de orden.
Och
på grund av de orden
försöker du nu bli starkast i världen.
Lugn nu, Kuriyagawa.
Efter att ha hört orden hon sa skäms jag otroligt mycket.
Den som hade fel var jag,
Kuriyagawa.
Nej...
Känslan i hans hjärta kunde inte uttryckas i ord.
Han började inse vad det var när han omvandlade känslan till handling.
Han började inse det
med Kuriyagawa framför sig och pratande om det förflutna.
Hans önskan att överträffa sin far,
hans öde att besegra sin far...
Det var hans svar på sin mors vänlighet.
Det var inte för att få hämnd.
Undertexter: Josephine Roos Henriksson