În mod normal, v-aș aștepta la aeroportul Haneda...
Nicio problemă.
Asta e baza militară a țării mele.
Ne reîntâlnim mai repede decât ne așteptam.
Yujiro Hanma e un profesionist al forței brute.
Se spune că are o forță militară superioară multor țări.
În viitorul apropiat, va fi implicat într-un incident.
Aș vrea să asistăm ca martori la acest incident.
Firește, Departamentul de Poliție din Tokyo știe de Yujiro Hanma.
Dar Căpcăunul are putere cât o țară. Cine pe Pământ i-ar face ceva?
Fiul lui.
Înțeleg. Super-băiatul care l-a răpit pe dl Bosch?
Răpitorul din incident?
Adică băiatul care l-a prins pe președinte
de față cu toți în timp ce era sub alertă de securitate de nivelul cinci?
Cu alte cuvinte, puterea băiatului se apropie de cea a unei țări.
Dar tot nu pot înțelege ceva.
Știu că amândoi sunt la fel de puternici ca niște țări,
dar e doar o dispută între tată și fiu, nu?
Nu-i putem lăsa în pace?
Nu-i putem lăsa să facă ce vor?
Nu?
Stați!
Nu mai spuneți nimic!
Vreau să vedeți asta.
Acesta e îngerul meu păzitor.
Ce e?
Catran.
Adică cărbune?
Mai exact, e praf de cărbune.
I-am cerut Căpcăunului să facă asta și s-a conformat.
Nu e nimic surprinzător.
La urma urmei, sunt președintele...
Ai și alte doleanțe, dle președinte?
PARTIDUL POPULAR DEMOCRAT
Trei bărbați zdraveni erau în genunchi.
Nu, mai exact,
cei trei bărbați, toți trei,
erau inconștienți.
Toți trei erau lipsiți de expresie.
Chipurile lor păreau să spună
că nici nu știau că erau inconștienți.
Yujiro Hanma era în cameră.
Ce însemna situația asta?
Omul ăsta nu se furișa.
Șefii de stat adunați acolo nu puteau decât să accepte în tăcere.
Însemna că securitatea din jurul lor fusese distrusă.
„I-am cerut Căpcăunului să facă asta și s-a conformat.”
Ozma.
Ai înțeles greșit. Eu doar...
Ce prezență remarcabilă!
Deci el e Căpcăunul.
Întinde mâna dreaptă!
Poftim?
Jurământul pe care mi l-ai făcut cu mâna pe Biblie...
Repetă-l în fața lui Dumnezeu!
Eu...
jur
că Statele Unite ale Americii
vor avea o relație amiabilă cu maestrul Yujiro Hanma.
Te vom respecta și nu ne vom amesteca în viața ta...
Partea aia!
Cum îndrăzniți voi, care nu aveți nicio legătură cu viața mea,
să vă băgați nasul într-o luptă între mine și fiul meu?
Și, deși faceți parte din guvern,
vreți să vă amestecați în problemele de familie ale unui cetățean obișnuit.
Vreți să vă certați cu familia mea?
Nu!
Căpcăunule, lasă-mă să spun ceva, te rog!
„Cetățean obișnuit”, „probleme de familie”, „o luptă între tată și fiu”...
Aceste expresii sunt mult prea modeste.
Un conflict între voi e ca un conflict între țări.
Cu alte cuvinte, echivalează cu un război!
Deci, din cauza asta,
trebuie să-i protejăm pe oameni, indiferent de rasă!
Acum că l-ai abandonat pe Dumnezeu, ai spus în sfârșit adevărul.
Nu cumva să-mi stați în cale!
TERMINALUL 1 AEROPORT NARITA
Kaiser, de ce ai venit în Japonia?
Nu e meci de titlu. Ce caută un mare agent ca tine aici?
Am venit ca să mă lupt.
Ca să te lupți? Ești promotor. De ce tu?
Cu cine?
Cine te-a provocat la luptă, Kaiser?
SALĂ DE BOX
De cât timp e așa?
De două ore stă așa.
Nu sare coarda, nu se antrenează fără adversar, nici cu para de box.
Doar cu fața la perete în poziția călărețului.
E în regulă?
Sigur că nu, dle președinte!
Am încercat să-i dau o lecție, dar nimeni nu-l poate învinge.
Mani a fost doborât dintr-un pumn.
Și Gary, de la categoria grea, a fost făcut praf.
Nimeni nu mai vrea să se lupte cu el.
Cel puțin, nu în Japonia.
Avem o mare problemă.
Nu se poate!
E doar o sală de sport amărâtă...
Ce face Kaiser aici?
Dle Kaiser...
Taci!
Minunat.
Când mi-a spus prostovanul de Gary, nu l-am crezut,
dar, văzându-l, înțeleg.
Sunt în domeniu de 40 de ani,
dar n-am mai văzut niciodată asemenea mușchi lați dorsali.
Tu ești Kaiou, nu?
Putem să vorbim puțin?
Liniște!
Dacă-mi întrerupi antrenamentul, dispari!
Minunat.
Îmi pare rău.
Pot să te rog ceva?
Doar un lucru.
Arată-mi ce poți!
În loc să mă alungi, crezi că-mi poți arăta?
Doar o mână?
Va pocni un sac cu nisip folosind cea mai mare mănușă de aici?
Are un stil destul de obișnuit.
Antrenament fără adversar? Lovitură de probă? Etalare a poziției?
M... Minunat.
Doar asta puteam face? Doar asta?
De ce am ales mănușa aia?
Cea mai mare, mai veche și mai purtată mănușă...
De ce n-am ales cea mai nouă mănușă?
Pentru că era ușor de distrus.
Această mănușă roasă de pumni și de sudoare era ușor de distrus.
Ce lașitate!
Oricât de mult și-a criticat Retsu decizia,
boxerii au înțeles.
Au înțeles perfect.
Mănușile nu se rup.
Și când sunt folosite la extrem,
mănușile din piele naturală nu cedează.
M... Minunat!
Trebuie să mă las de box. Azi...
Îmi cer scuze.
A fost doar un truc.
Nu are legătură cu puterea.
Nu!
Oricare dintre voi.
Poate oricare dintre voi să facă asta?
Să străpungă o mănușă cu un pumn.
Fiecare boxer înțelege cât e de greu să faci asta.
Mănușa e simbolul boxului,
dar el a distrus-o.
Război!
Așa e. Asta înseamnă război.
Doi bărbați își pun mănuși și își testează forțele doar cu pumnii.
Regulile sunt simple, profunde și supreme.
Regulile Queensberry, stabilite acum 150 de ani.
Acei 150 de ani au fost călcați în picioare.
De către 4.000 de ani ai Chinei.
E ridicol. Eu pur și simplu...
Taci, Kaiou Retsu!
Vorbesc de zeci de milioane de dolari.
Nu-i vrei?
Ce înseamnă asta? Mă insulți...
Și vor fi monștri care te vor face să vrei să fugi.
Ți s-a schimbat privirea.
Știam că ești războinic. Vreau să lași asta în seama mea.
O sută cincizeci sau patru mii de ani.
Oamenii vor dori să vadă meciul fără speranță dintre ele.
Vei lupta așa cum ești, nu ca boxerul Kaiou Retsu.
Așa cum ești, Kaiou Retsu,
intrusul care reprezintă cei 4.000 de ani de kung-fu chinezesc.
Te vreau așa cum ești, Kaiou Retsu!
Normal că nu va fi un meci oficial, ci o expoziție.
Îmi și imaginez.
Marii luptători experimentați, plecându-se în fața ta.
Totuși, nu ai centură în jurul taliei.
Până și fără ea, lumea știe.
Centura care nu se vede din jurul taliei tale.
Cum de nu se vede?
Pentru că e prea strălucitoare!
Roțile destinului fuseseră aproape oprite, aproape aruncate...
până au întâlnit forța excepțională a lui Kaiser.
Au reînceput să se învârtă.
Dle Retsu, vreau să mă însoțești.
În SUA!
De ce merg și eu?
Cum mă așteptam, tată.
Bacon și ouă.
Supă miso cu alge.
Macrou sărat la grătar.
O grămadă de varză mărunțită.
Ce mic-dejun copios!
Auzi...
supa miso nu e sărată?
De ce?
Eu aș vrea să știu.
Tu ai gătit asta, tată.
Apreciez că ai gătit pentru mine,
dar m-ai întrebat cum e.
Nu am simțul gustului? E mâncare gătită.
Familia decide dacă e bună sau nu.
Uite așa!
Așa începe o ceartă obișnuită între tată și fiu.
Ce e?
Cine stă aici?
Înțeleg. Te rog, aruncă o privire înăuntru până ești mulțumită!
Las-o baltă!
Dacă îți faci griji pentru mine, ar trebui să vii mai des.
Așa voi face.
Nu e bine.
Sunt solid... În stare solidă.
Au mai rămas mușchi.
Nu mi s-au topit mușchii.
Îmi fluidizez...
Îmi fluidizez mușchii.
Ia te uită! Nu ne-am mai văzut de mult.
Domnule profesor.
Îmi pare rău,
dar puterea mea tot nu se compară cu a dumitale.
De când am început să învăț de la dumitale?
Abilitatea dumitale fizică e plină de mister.
O comoară fermecătoare de mișcări.
Istoria dumitale e plină de ură și de respingere.
Totuși...
dintre toate ființele care vor să aibă viteză,
dumitale ești una rară,
singura care poate trece imediat de la zero la viteză maximă.
Nu e nevoie să accelerezi. Începi cu viteza maximă.
Iar viteza, dacă ai avea mărimea unui om,
ar fi uluitoare: 270 km pe oră.
Ai idee ce realizare grozavă e asta?
Dacă un om ar vrea să alerge din prima cu 270 km pe oră...
Corect. Ar trebui să o facă așa.
Cu alte cuvinte, ar muri.
Nu e un nivel de atins cu fibre musculare, o înălțime care nu poate fi atinsă...
Nu-i adevărat!
Într-o zi, ți-am văzut cadavrul.
Poftim?
A fost un indiciu uriaș.
Niciun mușchi. Nicio fibră.
Măruntaiele erau un lichid alb ca laptele.
Pornirea de 270 km pe oră nu era susținută de fibre musculare zdravene...
ci de lichid.
M-am apropiat de nivelul tău?
HOTEL PARADIS
N-ai zis nimic de când ai ajuns în Vegas.
Kaiou Retsu, doar nu ești nemulțumit
de apartamentul special pe care ți l-am rezervat.
M-am tot gândit.
Ce nu-mi place la orașul ăsta dedicat extravaganței?
Cum mă așteptam, nu-ți place.
Am ajuns la o concluzie.
Cred că pot ghici care e.
Nu e nimic real în orașul ăsta.
Nu e nimic adevărat.
Toate aceste lucruri artificiale din acest deșert sterp,
pasiunea și efortul necesar pentru a construi orașul...
Nu pot decât să le admir.
Totuși,
totul în acest oraș e fals.
Oriunde te uiți, există frunziș care nu poate crește aici.
Structuri ca cele ale unui oraș grozav. O statuie a Libertății falsă.
Un turn Eiffel fals.
Un Arc de Triumf fals.
Un Sfinx fals.
O piramidă falsă.
Totuși, toate aceste falsuri sunt de calitate.
Kaiou Retsu, dacă erau toate adevărate,
dacă erau originale, erai mulțumit?
În lumea asta, Kaiou Retsu,
există multe lucruri ieftine care pretind a fi de valoare.
De fapt, sunt mai multe astfel de lucruri.
Produse inferioare care și-au creat legende veritabile.
Nu poți spune că nu le știi.
Stați așa!
Înțeleg. Probabil e cum spui tu, Kaiser.
Și în kung-fu, există un număr uimitor de imitatori.
Stiluri de luptă grosolane care există fiindcă au fost transmise fără rost.
Orașul falsurilor. Bun-venit în Las Vegas!
Hei! Sigur vrei să faci asta?
Dacă beau asta, nu intru în ring.
Când intri, arată-le Pumnul beat!
Uimitor.
E fost campion, deci normal că-l știu.
Dar, văzându-l pe viu, e mult mai mare decât îmi imaginam.
Cât e de mare?
Are 237 cm înălțime, 151 kg.
A intrat în ring!
Doamnelor și domnilor.
Au trecut 150 de ani de la stabilirea regulilor Queensberry.
Acum, boxul modern se confruntă cu cea mai mare criză.
A sosit cel mai puternic dușman.
În anul 4.001 al kung-fuului, cineva pretinde că e Dragonul.
Kaiou Retsu!
Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă