A urcat în ring! Se promovează și el!
Apreciez prietenia ta înflăcărată.
Știam că risc când te-am prezentat, dar, sincer, m-au trecut căldurile.
Dacă n-ai fi cooperat și n-ai fi urcat aici,
ar fi fost un moment dificil pentru mine.
Apreciez.
Hei!
Ce naiba se întâmplă aici, dle Kaiser?
Nu e ringul dumitale. E ringul meu.
Ai auzit?
Pleacă din ring înainte să te zbor din el!
Ce lucru ciudat!
Ești fost campion mondial și încă ești superstar, Andrei Valev.
Ai binecuvântat acest ring cu al 31-lea KO.
Toată lumea de aici te sărbătorește.
Cu excepția acestui om.
Omul ăsta a venit ca să te insulte!
Nu, de fapt, a venit ca să calce boxul în picioare, nu doar pe tine.
Kaiser, omulețul ăla, cu corpul ăla?
Cum să mă insulte el?
Există o vorbă în Japonia.
„Cu cât e mai mare omul, cu atât e mai mic creierul.”
Voi, americanii, nu ați înțelege asta.
Intelectul cuiva ca tine, care vede corpul doar ca pe o grămadă de mușchi,
n-ar înțelege artele marțiale cultivate
de-a lungul unei eternități de 4.000 de ani.
Dle Retsu, nu e un ring de wrestling profesionist.
Tachinările tale evidente nu vor da rezultate.
Retsu, am pregătit o demonstrație ca să-ți expui talentele.
Pentru tine, e un spectacol prostesc,
dar va fi mai ușor de înțeles pentru americani.
Arată-le o frântură din eternitate!
Dle Kaiser.
Credeam că ești promotor talentat.
Cine s-ar distra dacă aș distruge asta?
Nu mai e ceva aici
mai mare, mai dur și mai demn de distrus?
R... Retsu...
Karate a fost începutul carierei mele în a da cu pumnul.
Dacă vrei, mi-ar face plăcere să mă lupt cu dumitale fără mănuși.
Snopește-l, Valev!
Rupe-l în două!
S-au transformat în praf!
Nu le-a rupt.
Le-a transformat în nisip.
Ăsta e război! Dragonul împotriva lui Goliat.
Cel mai mare și mai glorios din istorie.
Un meci demonstrativ fără precedent!
Dle Retsu, ne puteți spune despre istoria și cariera de luptător?
Nu prea știu cum să explic asta.
Am intrat în templul Bailin la patru ani.
După aceea, mi-am petrecut zilele antrenându-mă.
Și istoricul luptelor?
Nu am un istoric al luptelor oficiale.
Toate luptele mele au fost neoficiale.
Atunci, care e istoricul luptelor neoficiale?
Nu le-am numărat niciodată,
nici pe cele câștigate, nici pe cele pierdute.
Care erau regulile?
Regulile?
Mă îndoiesc că erau reguli de box.
Erau lupte.
Adică o măsurare de forțe.
Adică erau reguli de arte marțiale mixte?
Arte marțiale mixte?
- Ce? - Cum de nu știe?
N-am participat niciodată la meciuri cu reguli.
Voiam doar să vedem cine e mai puternic.
Ce ați pățit la picior?
L-am pierdut într-o luptă cu un prieten.
Nu se poate...
Se mai întâmplă.
Asta e natura unei lupte.
Am o întrebare pentru dl Kaiser.
Care vor fi regulile pentru lupta asta?
Doi bărbați se vor întrece folosind forța pumnilor.
Asta e regula.
Atunci nu înseamnă că e box?
Vă las să decideți voi ce nume vor avea regulile.
E doar un meci demonstrativ.
Îi spuneți meci demonstrativ,
dar unul e fost campion mondial.
Eu doar promovez meciuri.
Vi le prezint.
„Asta e o luptă între fiare. Dacă vreți s-o vedeți, vă aștept.”
HOTEL PARADIS
Un meci de box cu fostul campion Valev?
E uimitor, Retsu.
Debutul tău e cu Valev, nu?
E lipsă de respect.
- Nu e lipsă de respect. - Nu respecți boxul.
Cariera ta constă în două meciuri de antrenament.
Te crezi campion mondial?
E o șansă bună. Dacă vezi pumnul bătrânului ăstuia, ferește-te...
Ce s-a întâmplat, Bruce Lee?
Nu ai văzut pumnul unui fost boxer care s-a retras acum zece ani?
Așa de repede lovește un boxer.
Dacă aș fi fost Valev, ai fi murit!
Refuză lupta!
Ar fi modul politicos de a-l trata pe fostul campion.
Nu mai avem treabă în Vegas.
Mâine luăm un avion spre casă.
Nu-mi pasă ce spune Kaiser.
Nu e decât un promotor...
Ce nai...
Scuze.
Se pare că v-am luxat din reflex încheietura.
Adică ai văzut pumnul?
N-am vrut să mă feresc.
Sunteți în lumea boxului de mult timp, dle Fukamachi.
Furia dv. e perfect rezonabilă.
Pumnul ăsta e pedeapsa mea că v-am rănit.
Totuși, vă rog să-mi înțelegi sentimentele față de artele marțiale!
E doar un meci demonstrativ.
Cred că mai stau puțin.
Mulțumesc!
Dragonul chinezesc!
Kung-fu chinezesc!
Kaiou!
Retsu era nedumerit.
Era prima lui luptă în fața publicului.
De neînțeles...
Divertismentul public e de neînțeles.
De ce se preface că e furios?
Chiar dacă e de dragul divertismentului,
de ce e nevoie să exagerăm așa?
Începe spectacolul!
Marea Republică Populară Chineză și-a dezvăluit colții în fața lumii!
Ce farsă!
Nu i-a ajuns domeniul financiar...
Astea sunt inutile pentru o luptă.
...extinzându-și influența asupra sportului.
Până și spectatorii joacă teatru.
Încearcă!
Dacă crezi că mă poți învinge!
Bravo!
Snopește-l în bătaie, Valev!
Și ăsta e tot teatru.
A lovit știind că nu mă va atinge.
Haide!
Dle Retsu, s-a terminat spectacolul meu.
Luptați corect!
De acum înainte, e un concurs.
Gata cu teatrul.
Retsu, nu muri!
Se poate mișca așa de repede?
Înălțime: 237 cm.
Greutate: 151 kg.
E un joc de picioare bun pentru statura lui. Cum mă așteptam.
Puterea lui nu constă doar în statură.
În cazul ăsta...
Ce?
Idiotule!
Stă ghemuit în colț!
A renunțat?
Te-ai pus singur la colț cu fața spre mine.
Te-ai așezat în cel mai periculos loc din ringul de box.
Sunt sigur că, în felul tău, înțelegi ce înseamnă asta, nu?
Hei! Ce înseamnă asta?
Ridică-te și luptă!
Cum adică „să mă ridic”?
Nu stau.
Deși am șoldurile coborâte, sunt în picioare.
Și nu înțeleg de ce îmi spuneți să lupt.
De ce?
Nu intenționez să mă lupt cu Valev.
Nu intenționez să-l lovesc sau să fiu lovit de el.
Renunți la luptă fără să dai vreo lovitură?
Voi câștiga fără să dau vreo lovitură.
Vă puteți da la o parte, dle Mills?
Îmi stați în drum, vreau să-l bat.
Bine. Luptați!
Uriașul Valev era încântat.
Se confrunta cu un stil de luptă misterios pe care nu și-l imaginase.
Și era încântat fiindcă, cel mai probabil...
Nu, cu siguranță, avea să-l facă praf.
Musunkei...
Ultimul lucru pe care l-a văzut Valev a fost un singur fotograf.
Bine ai venit, Kaiou Retsu!
Asta e recompensa pentru lupta de aseară, pentru super-tehnica aceea.
A mea?
Într-o singură noapte,
ai devenit cel mai senzațional chinez din Statele Unite.
Personalul meu a fost copleșit cu cereri de dimineață.
Nu e de mirare. Toată lumea din SUA a văzut.
Mănușa nemișcată care i-a izbit brusc fața.
Spuneți-ne ce simțiți acum!
Deja știam că se va întâmpla asta.
Am arătat pur și simplu dominația kung-fuului.
Lovitura finală
a părut o simplă atingere.
E tehnica Musunkei.
Poate fi numită și „Pumnul nemăsurat”.
„Nemăsurat”?
Oricum, boxul, arta voastră marțială, e încă un sport tânăr.
Vreau să vă arăt cât mai curând posibil
o luptă a abilităților mature împotriva următorului dușman.
Acel comentariu a întors lumea împotriva ta.
E exact cum ți-am spus, nu?
Vei fi îngropat în zeci de milioane de dolari,
vor fi monștri care te vor face să vrei să fugi.
Poftim, ia banii!
Câți sunt?
În dolari, sunt două milioane.
Ca greutate, sunt 20 de kilograme.
Ți-am luat un diplomat.
Ar trebui să se potrivească.
Înțeleg.
Nu știu prin ce născocire a fost creată această avere,
dar, dacă vrei să mi-o dai, o accept.
Dar ce sunt alea?
Cizmele alea murdare de lângă banii mei.
Nu-mi spune să-i iau!
Îi vei pune în diplomat și mi-i vei da tu.
Altfel, îți voi distruge picioarele nepoliticoase.
Mulțumesc.
Am chemat o mașină pentru tine.
Apreciez.
Vreți un coniac, dle Retsu?
Nu. Ceai Oolong.
Scuze... Am doar ceai negru Fauchon.
Limuzinele astea sunt inutile.
MORI, GUNOIULE BĂIATUL MAMEI
Poftim? Acum?
Nu e bine.
Îmi mai trebuie o ceașcă.
Dar chiar ar veni așa de brusc?
N-a mai fost aici nici măcar o dată.
E aproape. Îmi dau seama că e foarte aproape!
La 20 de metri? Nu, și mai aproape.
La zece metri?
Stai! Și mai aproape?
Doar nu e deja la ușă!
Mă îndoiesc că a ajuns până...
Ce?
Salut! Bun-venit!
Cafea Blue Mountain.
Chiar e din senin.
M-am gândit că vei veni, așa că am făcut două cești.
Se vede că suntem tată și fiu, nu?
Chiar bea cafeaua!
Vrei zahăr?
Asta e?
Asta e relația tată-fiu pe care ți-o dorești?
Ei bine, cred că da.
Se va întâmpla?
Va răsturna masa...
Te temi de tatăl tău?
Mă îndoiesc că a fost vreo secundă
în care nu m-am temut de tatăl meu, de Yujiro Hanma.
Frică. Tremurături.
Adorație. Admirație. Respect.
Și... te-am urât.
Atunci, dacă mă urăști, ce-ar fi să arăți asta?
Tată...
Ce spui tu e o nebunie. Suntem tată și fiu.
Tată, dacă ar fi să ne luptăm, n-ar fi un meci.
Să cădem de acord, să ne antrenăm ca să fim în formă până la o anumită dată...
N-ar fi așa.
Trăind ca tată și fiu, într-o zi obișnuită din viața noastră...
am începe să ne certăm dintr-un lucru cât se poate de banal...
S-ar transforma într-un conflict
și, până la urmă, dușmănia ascunsă...
Înțeleg.
Da, înțeleg.
S-ar putea să fie cum spui tu.
Apropo, fiule...
Deja se întâmplă?
Ce naiba e cu tine, de-mi oferi o cafea așa de proastă?
Așa. Din senin!
Un declanșator nefiresc de banal.
Îmi pare rău, tată.
Chiar dacă ai venit până aici,
te-am servit aiurea cu o cafea groaznică.
Voi avea mai multă grijă de acum. Te implor să mă ierți!
Haide, tată!
Nu mă minți!
Oricât de banală ar fi, trebuie să fie o problemă reală.
Ai băut-o din două înghițituri.
Deci cafeaua a fost bună.
Fie că-ți place, fie că nu,
armonia familială nu mă interesează deloc și nu o înțeleg.
Atât.
Tată...
Fă-mi niște cafea!
Haide! Nu cer prea mult, nu?
Aș vrea să beau cafea făcută de tine, tată.
Poți bea o cafea făcută de Yujiro Hanma.
Există un singur mod de a o primi.
Obligându-mă s-o fac.
Îl prinzi pe reticentul Yujiro Hanma de gât
și-l obligi să-ți facă.
Dacă refuză,
îl plesnești, îl pocnești și-l lovești
până se supune și o face.
Nu-i dai de ales.
Va trebui să-l forțezi.
Dacă poți face asta,
îl poți face și să-ți gătească!
Cuvintele tatălui său și masa care fusese ruptă în patru...
S-a tot gândit la ele.
Ce ușor a fost!
Mă simt ușurat?
Baki era uimit.
Când tatăl lui, Yujiro Hanma, omul pe care trebuia să-l învingă, a plecat,
Baki s-a simțit ușurat.
Tată!
Ce e?
Vrei cafea?
Ușa din față...
Trebuie închisă ușor.
Ai dreptate.
În mintea lui Baki, o singură expresie se învârtea cu repeziciune.
Să-l cheme s-o închidă ar fi fost prea exagerat.
Să-i spună tatălui să facă asta ar fi fost prea exagerat.
Era de-ajuns.
Fir-ar!
Ce tată incurabil!
E ca întotdeauna,
o amiază ca oricare alta.
Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă