Snart? Mener du din kamp med Baki?
Det er ikke en kamp.
Det er en far og søn-dyst.
Bæst, ved du det ikke?
Baki prøver at få dig til at lave mad til ham.
Jeg har brugt meget tid på slagmarken. Jeg kan lave mad.
Kan du lave mad?
Far eller søn. Der er ingen regel om, hvem der laver mad.
Far og søn bør have et godt forhold.
Der er ingen grund til, det ikke er rart.
Det er bare...
At høre den slags fra dig er usædvanligt.
Yujiro, kan du være blevet...
Du siger ikke "blød", vel?
Jeg ville sige, at du er blevet endnu skarpere.
Du ved...
Jeg får en forudanelse.
Selvom det er en far og søn-dyst,
kan vi ikke undgå ballade, vel?
Det er meget modigt af dig.
Mig?
Yujiro Hanma er ikke én, man kalder modig.
Min far. Er han ikke modig?
Du ville ikke kalde jordskælv, torden eller tyfoner modige, vel?
En sammenligning med naturkræfter ville gøre min far stolt.
Men du vil udfordre din far allerede i morgen?
Nej, nej. Jeg vil ikke udfordre ham.
Man ved bare ikke, hvad min far vil gøre.
Og der er ting, jeg ikke vil gå på kompromis med.
En far og søn ser ikke altid ens på alt.
Baki, jeres far og søn-dyst er den største begivenhed for mig.
Langt vigtigere end noget andet i denne verden.
Selv hvis jeg skal mobilisere politiet, aktionsstyrken og hjemmeværnet,
lader jeg ingen stoppe dysten.
Du tager fejl.
Hvad?
Tror du virkelig, der er en hær et sted, der kan stoppe Yujiro Hanma?
Jeg stopper ham.
Vil du stoppe ham med dine egne hænder?
Ja. Jeg er trods alt hans slægtning.
Mitsunari, jeg vil gerne have din hjælp, når det sker.
Beskyt civilisterne, så de ikke bliver fanget i det.
Modtaget.
Jeg vil ikke lade nogen stoppe denne dyst!
Det er ikke det, jeg mener.
Kærlighed? Til hvem?
Min søn, Baki.
Virkelig?
Jeg har ventet på denne dag.
Det frø, jeg omhyggeligt plejede, er vokset
og har vendt sine hugtænder mod mig.
Det er det, du mener.
Jeg har bemærket...
...at det eneste, jeg tænker på, er min søn.
Lige meget hvad jeg gør, har han altid en plads i mit hjerte.
Det har du ret i.
Det er kærlighed.
Der er en drøm, jeg ofte har.
Virkelig?
Hvor jeg ikke kan lægge hånd på ham.
Tror du, den går i opfyldelse?
Den går ikke i opfyldelse.
Derfor kaldes det en drøm.
Du ser glad ud, Bæst.
Jeg er lidt jaloux.
AIKI-JIU-JITSU, SHIBUKAWA-STIL
Det ville jeg ikke gøre.
Det tænkte jeg nok.
Er Yujiro Hanma modstanderen, kunne jeg ikke gøre det.
Ville du ikke engang tage til dysten?
Jeg er legemliggørelsen af selvforsvar.
Ja, bestemt.
Baki...
Ser du, Baki? Det er bare umuligt.
Se de fantastiske evner, du har mestret.
Du burde opgive denne far og søn-dyst.
Yujiro Hanma var engang
målet for alle dygtige kampsportsudøvere.
Men inden længe udfordrede ingen ham mere.
Han var blevet for stærk.
Han holdt op med at være et mål.
Der er ingen skam i at flygte fra Yujiro.
Helt åbenlyst.
Ikke en sjæl ville le ad dig.
Shibukawa, du tager også fejl.
Hvad?
Idéen om at undgå en kamp kan man ikke vinde...
Det er ikke en kamp. Mand mod mand.
Det er ikke engang en sammenligning af styrke.
Det er mellem far og søn, hverken mere eller mindre.
Man gør det ikke for at vinde.
Man undgår det ikke, fordi man kan tabe.
Det sker måske aldrig, eller det kan ske i morgen.
Faktisk er det ikke noget, man arrangerer.
Undskyld...
Baki, på min egen måde
forstår jeg godt, hvad jeg har misforstået.
Shibukawa, alle verdens sønner
har ret til at modsætte sig deres fædre.
Og det er deres fædres pligt at acceptere det.
Det er sådan, fædre og sønner burde være.
Ikke en fornemmelse... Mere en forudanelse.
Ja, det er godt.
Der er masser af revet kinaradise med den grillede fisk. Syltede agurker.
Tang, ris og misosuppe. Og en bøf i midten.
Han kom! Jeg vidste det!
Jeg er ligeglad med årsagen.
Det er godt nok, at min far er her.
Er der sket noget her?
Beklager, men min stilling forbyder mig at tale.
Jaså...
Lad os spise...
Far bukkede?
I taknemmelighed over maden?
Det vidste jeg ikke.
Kender jeg ham ordentligt?
"Tak for maden."
Hvad bukkede han for?
Sine forældre? De ting, der blev til denne mad?
For alle de involverede i processen? Eller det hele?
Eller måske ingen af dem?
Eller mig? Sig ikke, det var for mig?
Dur ikke.
Hvad?
Stik ikke bare mad i munden.
Vær opmærksom på, hvad du spiser.
Det er ansvaret, den pligt, der pålægges dem, der indtager liv.
Okay.
Hvor eksemplarisk at sige sådan.
Der er slet ikke plads til uenighed.
Jeg har tænkt meget på ham.
Jeg hadede meget ved ham.
Jeg blev stærk, så jeg kunne overvinde ham.
Jeg har opnået vækst i min søgen efter at kende ham bedre.
Men se mig nu.
Efter alt det er jeg chokeret over mig selv.
Hvad ved jeg overhovedet om ham?
Jeg har spist en masse tang på det seneste.
Det er sundt.
Det er forarbejdet og tilsat andre ting,
men det er sundt.
Konserveringsmidler, madfarve og forskellige kemikalier.
Hvordan kan det være sundt?
Men kun at spise sund mad,
kan jeg heller ikke anbefale.
Spis både forarbejdet og sund mad.
Nyd smagen af begge, og forvandl dem til kød og blod.
Den holdning er vigtig.
Hold da op. Jeg tror, jeg begynder at græde.
Min far opdrager mig ordentligt.
Sikken vidunderlig overraskelse.
Jeg vidste ikke, min far holdt sine spisepinde så flot.
At han kunne håndtere dem så smukt.
Al den etikette, jeg mangler,
har min far mestret så smukt.
Jeg vidste ikke, det var sådan, fisk skulle spises.
Jeg er så stolt.
Det er første gang, jeg er så stolt af min far.
Det er derfor...
Derfor vil jeg sige det!
"Far, kan du vaske op i dag?"
Han bukker igen.
Uden tvivl.
Far udtrykker taknemmelighed over måltidet.
Han har meget bedre manerer end mig.
Jeg siger det.
Ikke til verdens stærkeste væsen, Yujiro Hanma.
Til min far, Yujiro Hanma...
Nej, til min far.
Jeg vil spørge min far.
Far.
Jeg sagde det!
Undskyld, men...
Der er ingen grund til at undskylde!
...i dag...
Hvorfor pokker ikke hver dag?
...kan du tage opvasken?
Jeg sagde det!
Jeg ved, du har ret travlt, men...
Han svarer ikke. Hvorfor ikke?
Kan du...
Et slag. Som straf?
Vi hugger om det.
Hvad? Hug...
Hvis du vinder, vasker jeg op.
Javel.
Hvorfor er du så høflig?
En, to, tre.
Jeg vandt!
Jeg får lov at se, min far vaske op!
Hvad? Far...
Nå?
Mener du det?
Husk dette.
Der er sakse i denne verden, der kan skære igennem sten.
Sikke en gang pis!
POLITI
Alt er normalt.
Ja, det kan man vel kalde det.
Umuligt!
I svin.
Hvorfor lusker I rundt udenfor folks huse?
Vil I stoppe mig?
Utroligt.
Det altid er dig, der inviterer mig.
Jeg vil gerne invitere dig ud i morgen. Hold kalenderen åben.
Hvad skal jeg tage på?
For pokker...
Det her tøj dur ikke.
Det er faktisk latterligt.
Det hele.
Vi har ventet Dem, hr. Hanma.
Vi har et privat værelse klar til Dem.
Denne vej, tak.
Er det prisen per person?
Hele væggen er et vindue.
Kan du lide det?
Bruger min far ofte dette rum?
Ja. Han kommer her ofte.
Hvad spiser han her?
Han spiser meget af alt.
Men i stedet for dyr som okse og kylling,
foretrækker han vildt, and, vildsvin og...
Hr. Hanma! Hvilken overraskelse.
Far...
Det er personlige oplysninger.
Jøsses! Jeg mente ikke noget med det.
Har far jakkesæt på?
Jeg har hørt, at han er din elskede søn.
Jeg troede, at siden I er i familie...
Se på min søns skamfulde påklædning.
Sådan! Jeg vidste det.
Undskyld.
Hvis du skal på et hotel i byen,
skal du have jakke på, uanset hvilket køkkenet det er.
Hvorfor ved en mand på 18 år ikke det?
Undskyld. Ingen har lært mig det.
Skal du være fræk?
Det kan du tro.
Hils korrekt. Tal korrekt.
Korrekt tøj. Korrekt kommunikation. Ordentlige manerer.
Jeg har aldrig lært noget af det.
Bliv stærk. Vær stærk.
Det er det eneste, Yujiro Hanma
lærte sin søn, Baki.
Jeg adlød.
Jeg er stærk. Den ene ting, du lærte mig.
Prøv at teste mig. Du kan gøre det lige her.
Hr. Hanma...
Sid ned.
Noget at drikke inden middagen?
Ja.
Frisk appelsinjuice, tak.
En tør sherry i et stort glas.
Det er en typisk aperitif.
Smag.
Det er godt.
Ja.
Og sådan startede vores far og søn-middag.
Det var så uvirkeligt.
At spise ude med min far...
Oplevelsen var så ny.
Lad mig fortælle om forretten.
Dette er sorte trøfler med stensalt,
smagt til med en pasta af hele oliven.
Kombineret med tofu og frisk fløde, der passer den japanske gane.
Det er kokkens anbefaling.
Velbekomme.
Brug bestikket udefra.
Til denne ret er en ske bedst.
Åh. Okay.
Det er lækkert!
Det er utroligt. Lækkert.
Sådan placerer du skeen.
Jeg har fået kød-, grøntsags- og skaldyrssuppe,
men havskildpaddesuppe?
Det er lækkert.
Det siger sig selv, at under vores middag var vi stille.
Vi spiste ude, så det er naturligt.
Hvad med noget sødt?
Nej tak.
Jeg tager en espresso i et stort krus.
Det samme.
Så gerne.
Selv her var min fars opførsel fantastisk.
Jeg var stolt af at se, hvor hjemmevant han var.
Det er bittert.
Hvorfor skal espresso være så bitter?
Den var bitter, og så begyndte en endnu mere bitter samtale.
Hvorfor spørger du om det nu?
Hvorfor?
Fordi jeg gerne vil vide det.
Er det så mærkeligt?
At jeg vil vide, hvorfor min far dræbte min mor?
Jeg har aldrig spurgt før.
Hvorfor dræbte du mor, far?
Nogle ting skal børn ikke vide.
Kend din plads!
Som hendes søn er det min ret.
Far, hvad skal jeg gøre for at få dig til at sige det?
Nå, far...
Undskyld mig.
- Er det, hvad jeg skal gøre? - Din lille...
Eller måske
det her!
Tekster af: Anja Molin