Siis ottelet Bakin kanssa pian?
Se ei ole ottelu. Se on isän ja pojan yhteenotto.
Ogre, etkö ymmärrä?
Baki yrittää saada sinut kokkaamaan hänelle.
Olen ollut taistelukentillä. Ruoanlaitto ei ole ongelma.
Osaatko kokata?
Ei ole sääntöä, laittaako ruoan isä vai poika.
Isän ja pojan kuuluukin tavata leppoisissa merkeissä.
Se voi toki olla mukavaa.
On vain yllättävää kuulla tuo sinun suustasi.
Yujiro, onkohan sinusta...
Aioit kysyä, onko minusta tullut pehmo.
Ei, vaan olet entistäkin särmikkäämpi.
Kappas.
Sain ennakkoaavistuksen.
Vaikka se on isän ja pojan yhteenotto, ongelmilta ei voi väittyä.
Olet erittäin rohkea.
Minäkö?
Yujiro Hanmaa ei voi sanoa rohkeaksi.
Eikö isäni ole rohkea?
Maanjäristystä, ukkosta tai taifuunia ei sanota rohkeaksi.
Vertaat häntä luonnonvoimiin. Hän olisi ylpeä.
Haastat siis isäsi jo huomenna.
Ei. En haasta häntä.
Isästäni ei vain tiedä, mitä hän tekee.
On asioita, joista minäkään en tingi.
Isä ja poika eivät ole kaikesta yhtä mieltä.
Baki, pidän Hanmojen yhteenottoa suurena tapahtumana.
Sitä tärkeämpää ei olekaan.
Hälytän vaikka poliisit, mellakkapartiot ja puolustusvoimat.
Tätä ottelua ei kukaan estä.
Nyt erehdyt.
Luuletko, että Yujiro Hanmaa pysäyttäisi mikään armeija?
Mitä? - Minä pysäytän hänet.
Pysäytätkö hänet omin käsin?
Olenhan hänen verisukulaisensa.
Pyydän apuasi sen toteutuksessa.
Varmista, etteivät siviilit jää jalkoihin.
Asia selvä. En anna kenenkään estää ottelua.
Sanoin jo, etten tarkoita sitä.
Ai olet ihastunut? Keneen?
Poikaani Bakiin.
Niinkö? - Olen odottanut tätä päivää.
Huolella kasvattamani jälkeläinen paljastaa viimein hampaansa minulle.
Ai, sitäkö tarkoitit?
Olen huomannut,
että ajattelen vain poikaani.
Mitä teenkin, hän on aina sydämessäni.
Olet oikeassa. Olet ihastunut.
Näen usein samaa unta. - Niinkö?
Unta, jossa en mahda hänelle mitään.
Toteutuukohan se?
Ei tietenkään. Se on vain unta.
Näytät onnelliselta. Minulla käy kateeksi.
SHIBUKAWAN AIKIJUJUTSU
En todellakaan.
Niin arvelinkin.
Jos vastustaja on Yujiro Hanma, ei onnistu.
Etkö edes menisi ottelupaikalle?
Minähän edustan itsepuolustusta.
Se on totta.
Baki-san.
Näetkö? Se ei ole mahdollista.
Olet hankkinut ällistyttävät kyvyt.
Luovu ajatuksesta otella isäsi kanssa.
Yujiro Hanma oli aikoinaan kaikkien tavoittelema vastustaja.
Lopulta kukaan ei enää haastanut häntä.
Hän oli niin vahva, että hänen haastamisestaan ei edes haaveiltu.
Yujiron välttelyä ei tarvitse hävetä.
Vältä ottelua. Kukaan ei naura sinulle.
Shibukawa-san, sinäkin erehdyt.
Ajatus taktisesta välttelystä, kun ei voi voittaa.
Se ei ole kaksintaistelu eikä ottelu.
Ei voimainmittely eikä matsi.
Se on vain isän ja pojan yhteenotto.
Siihen ei ryhdytä voiton toivossa eikä sitä vältetä häviön pelossa.
Sitä ei ehkä tapahdu lainkaan, tai se voi tapahtua jo huomenna.
Se ei ole mikään järjestetty juttu.
Anteeksi.
Baki-san.
Ymmärrän kyllä tavallani, mitä ymmärsin väärin.
Shibukawa- san, jokaisella pojalla -
on oikeus vastustaa isäänsä.
Ja jokaisen isän velvollisuus on hyväksyä se.
Isillä ja pojilla pitää olla sellainen suhde.
Ei aavistus vaan varmuus.
Hyvää.
Raastettua valkoretikkaa, grillattua kalaa, pikkelöityä kurkkua,
merilevän juuria, riisiä, misokeittoa ja pihvilihaa.
Hän tuli! Olin oikeassa!
Syyllä ei ole väliä.
Riittää, että isäni on täällä.
Tapahtuiko täällä jotain?
En valitettavasti saa kertoa mitään.
Vai niin.
Syödään.
Kumarsiko isä?
Kiittikö hän ruoasta?
En tiennyt, että hän tekee niin.
Tunnenko minä häntä yhtään?
"Kiitos ruoasta."
Ketä hän kiitti?
Vanhempiaan, eläviä olentoja, joista ruoka tuli,
sen tuottaneita ihmisiä, sitä kaikkea vai jotain muuta?
Minuako? Ei kai hän minua kiittänyt.
Tuo ei vetele.
Älä vain lapa ruokaa suuhusi.
Ruoka pitää syödä ajatuksella.
Se on velvollisuutemme, kun saamme ravintomme elävistä olennoista.
Selvä.
Olipa esimerkillinen huomio. En voi väittää vastaan.
Olen ajatellut häntä paljon ja vihannut häntä monella tapaa.
Tulin vahvaksi päihittääkseni hänet ja kasvanut tunteakseni hänet paremmin.
Mutta nyt olen järkyttynyt itsestäni.
Mitä minä edes tiedän hänestä?
Olen syönyt paljon merilevän juuria viime aikoina.
Ne ovat terveellisiä.
Valmiiksi pakattuja mutta terveellisiä.
Säilöntäaineita, väriaineita, antiseptisiä aineita ja kemikaaleja.
Miten muka terveellisiä?
Toisaalta vain terveellisen ruoan syöminen ei sekään kuulosta järkevältä.
Syö sekä myrkkyä että ravitsevaa ruokaa.
Nauti ja hyödynnä kumpaakin. Se on oikea asenne ruokaan.
Hemmetti, kohta tulee itku. Isäni neuvoo minua kunnolla.
Onpa hauska yllätys.
En tiennyt, että isä pitelee syömäpuikkoja noin kauniisti.
Isäni osaa kaikki käytöstavat, jotka minulta puuttuvat.
En tiennyt, että kala kuuluu syödä noin.
Tunnen ensi kertaa ylpeyttä isästäni.
Ja siksi haluan sanoa sen:
"Isä, voitko sinä tiskata tänään?"
Hän kumartaa taas.
Ei epäilystäkään, hän kiitti aterian alussa ja lopussa.
Paremmat käytöstavat kuin minulla.
Sanon sen nyt.
En maailman vahvimmalle, Yujiro Hanmalle, vaan isälleni, Yujiro Hanmalle.
Tai ei. Isä vain.
No niin, kysäisen rennosti isältä.
Isä.
Sanoin sen!
Anteeksi...
Älä pyydä anteeksi!
Tänään...
Miksei joka päivä?
Voisitko sinä tiskata?
Sanoin sen!
Tiedän, että olet kiireinen, mutta...
Miksei hän vastaa?
Voitko sinä...
Lyökö hän rangaistukseksi?
Kivi, paperi ja sakset. -Mitä? Kivi...
Jos voitat minut, minä tiskaan.
Ai. Sopiihan se.
Miksi olet noin kohtelias?
Yksi, kaksi, kolme.
Voitin! Saan katsoa, kun isä tiskaa.
Mitä? Hei, isä...
Näetkö? - Eikä!
Muista tämä. Maailmassa on saksia, jotka pystyvät kiveen.
"Näetkö?" Mitä hevonpaskaa.
Näyttää normaalilta. - Niinkin voisi sanoa.
Mitä? Ei kai!
Paskiaiset.
Miksi lorvitte jonkun talolla?
No, estätkö minua?
Uskomatonta.
Tuntuu pahalta, että sinä kutsut aina minut.
Vien sinut huomenna syömään. Varaa sille aikaa.
Mitkä vaatteet laitan?
Voi äly.
Nämä vaatteet eivät käy.
Tämä on aivan naurettavaa.
Tämä koko juttu.
Olemme odottaneet teitä, herra Hanma.
Meillä on kabinetti valmiina. Olkaa hyvä.
Maksaako yksi annos noin paljon?
Koko seinä on ikkuna.
Onko tämä mieleenne?
Käyttääkö isäni usein tätä huonetta?
Kyllä, hän käy usein. - Mitä hän yleensä syö?
Paljon kaikenlaista.
Ei nautaa tai kanaa, vaan riistaa.
Peuraa, sorsaa, villisikaa ja...
Herra Hanma! Milloin te tulitte?
Isä.
Hovimestari, se on oma asiani.
Voi, pyydän anteeksi.
Onko isällä pukutakki?
Hän on siis rakas poikanne. Ajattelin, että siksi...
Katsokaa poikani hävytöntä asua.
Minähän arvasin.
Pahoittelut tästä.
Jos lähdet hotelliin syömään, laita pukutakki, oli ruoka mitä hyvänsä.
Miten 18-vuotias mies ei tiedä sitä?
Anteeksi. Kukaan ei ole opettanut.
Oliko tuo naljailua?
Oli tietysti.
Asialliset tervehdykset, puheet, asut, kommunikointi, käytöstavat.
Minulle ei ole opetettu mitään.
Vahvistu, ole vahva.
Isäni Yujiro Hanma ei opettanut pojalleen muuta.
Noudatin sitä.
Olen vahva. Ainoa asia, jonka opetit.
Testaa vaikka. Tehdään se täällä.
Herra Hanma...
Istu.
Ottaisitteko alkujuomat?
Appelsiinimehua, kiitos.
Kuivaa sherryä isossa lasissa, kiitos.
Tämä on tyypillinen aperitiivi. Maista.
Tämä on hyvää.
Ja niin alkoi isän ja pojan yhteinen ateria.
Se oli epätodellista. Ravintolaillallinen isäni kanssa.
Aivan uusi kokemus.
Saanen kertoa alkuruoasta.
Murustettua mustaa tryffeliä, vuorisuolaa ja oliivitahnaa.
Valutettua tofua ja tuoretta kermaa japanilaiseen makuun.
Keittiömestari suosittelee. Nauttikaa.
Valitse aina uloimmat aterimet. Tähän annokseen sopii lusikka.
Ai, selvä.
Mahtavaa!
Uskomatonta. Tosi hyvää.
Noinko lusikka laitetaan?
Ymmärrän lihan, kasvikset ja merenelävät keitossa,
mutta merikilpikonnakeittoa?
Herkullista.
Yhteinen ateriamme meni verkkaisissa merkeissä.
Mehän olimme vain ulkona syömässä.
Maistuisiko teille jälkiruoka?
Ei kiitos. Otan vain ison espresson.
Sama minulle. - Kernaasti.
Täälläkin isän käytös oli uskomatonta.
Olin ylpeä nähdessäni, miten tottunut hän oli näihin paikkoihin.
Kitkerää. Miksi espresson pitää olla näin kitkerää?
Kitkerää kahvia seurasi kitkerä keskustelu.
Miksi kysyt sitä nyt?
Miksikö? Koska haluan tietää.
Onko outoa, että haluan tietää, miksi isäni tappoi äitini?
En ole koskaan kysynyt.
Miksi tapoit äidin?
Joihinkin asioihin ei pidä puuttua kakaran ymmärrystasolla.
Tiedä paikkasi!
Äitini poikana minulla on oikeus tietää.
No, isä. Miten saan sinut kertomaan?
No, isä?
Anteeksi.
Pitääkö minun tehdä näin?
Mitä sinä...
Tai ehkäpä näin.
Tekstitys: Suvi Niemelä