‫- באקי הנמה -‬
‫בקרוב? אתה מתכוון לקרב שלך עם באקי?‬
‫זה לא קרב.‬
‫זו קטטה בין אב לבן.‬
‫עוג, אתה לא מבין?‬
‫באקי מנסה לגרום לך לבשל בשבילו.‬
‫ביליתי הרבה זמן בשדה הקרב.‬ ‫בישול הוא לא בעיה.‬
‫אתה יודע לבשל?!‬
‫אבא או בן... אין שום חוק שקובע מי אמור לבשל.‬
‫אב ובן צריכים להיות חביבים זה לזה.‬
‫אין סיבה שזה לא יהיה מהנה.‬
‫רק ש...‬
‫זה יוצא דופן לשמוע דברים כאלה ממך.‬
‫יוג'ירו, יכול להיות ש...‬
‫לא התכוונת להגיד "התרככת", נכון?‬
‫התכוונתי לומר שנעשית עוד יותר חד.‬
‫- חלב מיוחד לקפה‬ ‫וולוויק מים מינרליים -‬
‫אתה יודע...‬
‫אני מקבל קידום.‬
‫למרות שזה קרב בין אב לבן,‬
‫אין דרך להימנע מצרות, נכון?‬
‫זה מאוד נועז מצדך.‬
‫מצדי?‬
‫לא הייתי מכנה את יוג'ירו הנמה נועז.‬
‫אבא שלי... הוא לא נועז?‬
‫לא היית מכנה רעידת אדמה,‬ ‫רעם או טייפון נועזים, נכון?‬
‫השוואה לאיתני הטבע, אבא שלי היה מתגאה.‬
‫אבל אתה מתכוון לאתגר את אבא שלך כבר מחר?‬
‫לא. אני לא אתגר אותו.‬
‫פשוט, אתה יודע, אין לדעת מה אבא שלי יעשה.‬
‫- חוסן -‬
‫ויש דברים שאפילו אני לא אתפשר עליהם.‬
‫אב ובן לא תמיד תמיד מסכימים על הכול.‬
‫באקי, מבחינתי, קרב האב והבן‬ ‫של משפחת הנמה הוא המאורע החשוב ביותר,‬
‫חשוב יותר מכל דבר אחר בעולם הזה.‬
‫גם אם אצטרך לגייס את כל המשטרה, היחידות‬ ‫לפיזור מהומות ואת כוחות ההגנה של יפן,‬
‫לא אתן שיעצרו את הקרב הזה.‬
‫אתה טועה.‬
‫מה?‬
‫אתה באמת חושב שיש צבא כלשהו‬ ‫שיכול לעצור את יוג'ירו הנמה?‬
‫אבל אני אעצור אותו.‬
‫אתה תעצור אותו במו ידייך?‬
‫כן. אני קרוב משפחה שלו, אחרי הכול.‬
‫מיטסונארי, אני רוצה את עזרתך כשזה יקרה.‬
‫בבקשה תגן על האזרחים‬ ‫כך שלא יהיו מעורבים בזה.‬
‫מובן.‬
‫אני לא ארשה בשום אופן לעצור את הקרב הזה!‬
‫אמרתי לך, לא לזה התכוונתי.‬
‫- בר או דה וי 1980 -‬
‫אתה מאוהב? במי?‬
‫הבן שלי, באקי.‬
‫באמת?‬
‫חיכיתי ליום הזה.‬
‫הזרע שטיפחתי בקפידה גדל‬
‫וסוף סוף חשף בפניי את ניביו.‬
‫אה, התכוונת לזה.‬
‫שמתי לב...‬
‫אני חושב רק על הבן שלי.‬
‫לא משנה מה אני עושה,‬ ‫הוא תמיד אוחז בחלק מליבי.‬
‫אתה צודק לגבי זה.‬
‫זאת בהחלט אהבה.‬
‫יש חלום שאני חולם לעיתים קרובות.‬
‫באמת?‬
‫חלום שבו אני לא יכול לשים עליו אצבע.‬
‫אתה חושב שזה יתגשם?‬
‫אין סיכוי שזה יתגשם.‬
‫לכן זה נקרא חלום.‬
‫אתה באמת נראה מבסוט, עוג.‬
‫אני קצת מקנא.‬
‫- אייקי ג'ו ג'יטסו בסגנון שיבוקאווה -‬
‫אני לא הייתי מקנא.‬
‫חשבתי ככה.‬
‫אם יוג'ירו הנמה הוא היריב,‬ ‫אני לא אהיה מסוגל לעשות את זה.‬
‫אפילו לא היית הולך למקום הקרב?‬
‫אתה מבין,‬ ‫אני התגלמות ההגנה עצמית האולטימטיבית.‬
‫זה בטוח.‬
‫באקי...‬
‫אתה מבין, באקי? זה פשוט לא אפשרי.‬
‫תראה איזו שליטה יש לך‬ ‫בסט הכישורים המדהים שרכשת.‬
‫אתה צריך לוותר על קרב האב-בן הזה.‬
‫יוג'ירו הנמה היה פעם‬
‫המטרה של כל מי שהיה מיומן באומנויות לחימה.‬
‫אבל עד מהרה, אף אחד לא אתגר אותו יותר.‬
‫הוא נעשה הרבה יותר מדי חזק.‬
‫הוא אפילו הפסיק להיות המטרה.‬
‫אין כל בושה בבריחה מיוג'ירו.‬
‫תברח ממנו בגלוי.‬
‫אין נפש חיה שתלעג לך.‬
‫מר שיבוקאווה, גם אתה טועה.‬
‫מה?‬
‫הרעיון הטקטי הזה‬ ‫של הימנעות מקרב שאי אפשר לנצח בו...‬
‫זה לא דו קרב. זה לא עימות.‬
‫זו אפילו לא השוואה בין כוחות או תחרות.‬
‫זה בין אב ובנו, זה הכול.‬
‫אתה לא עושה את זה בגלל הסיכוי לנצח.‬
‫אתה לא מתחמק מזה בגלל שאתה עלול להפסיד.‬
‫אולי זה לעולם לא יקרה,‬ ‫או שזה יקרה כבר מחר.‬
‫למעשה, זה לא משהו שאפשר לתכנן.‬
‫אה, סליחה...‬
‫באקי, בדרכי שלי,‬
‫אני מבין היטב את מה שהבנתי לא נכון.‬
‫מר שיבוקאווה, לכל הבנים בעולם‬
‫יש זכות להתנגד לאבותיהם.‬
‫וזו חובתם של אבותיהם לקבל זאת.‬
‫אני מאמין שככה אבות ובנים צריכים להיות.‬
‫זה לא ממש חיזיון... יותר כמו אמונה.‬
‫כן, זה טוב.‬
‫הרבה צנון דייקון מגורר עם דג צלוי.‬ ‫מלפפונים כבושים קלות.‬
‫שורשי אצות, אורז ומרק מיסו. וסטייק באמצע.‬
‫הוא בא! ידעתי!‬
‫למי אכפת מה הסיבה.‬
‫רק העובדה שאבא שלי כאן, זה מספיק טוב.‬
‫משהו קרה כאן?‬
‫אני מתנצל, אבל אני לא מורשה לדבר בעמדתי.‬
‫הבנתי...‬
‫בוא נאכל...‬
‫אבא השתחווה?!‬
‫הוא השתחווה בהערכה לאוכל?‬
‫לא ידעתי שהוא עושה את זה.‬
‫אני בכלל... מכיר את הבחור הזה באמת?‬
‫"תודה על האוכל הזה."‬
‫למה הוא השתחווה בכלל?‬
‫להורים שלו? לדברים החיים שהפכו למאכל הזה?‬
‫לכל האנשים המעורבים בתהליך?‬ ‫או לכל הדברים האלה?‬
‫או אולי לאף אחד מהם?‬
‫או אליי? אל תגיד לי שזה היה אליי?!‬
‫לא טוב.‬
‫מה?‬
‫אל תדחוף אוכל לפה ברישול.‬
‫שים לב למה שלפניך, למה שאתה אוכל.‬
‫זו האחריות, החובה המוטלת‬ ‫על אלה שצורכים חיים.‬
‫אה... טוב.‬
‫איזו אמירה מופתית.‬
‫אין אפילו מקום לטיעון נגד.‬
‫חשבתי הרבה על האיש הזה.‬
‫שנאתי בו הרבה דברים.‬
‫התחזקתי כדי להתגבר עליו.‬
‫השגתי צמיחה אמיתית‬ ‫בדרכי להכיר אותו טוב יותר.‬
‫אבל תראה אותי עכשיו.‬
‫עכשיו, אחרי כל זה, אני בהלם מעצמי.‬
‫מה לכל הרוחות אני בכלל יודע על האיש הזה?‬
‫אני אוכל הרבה שורשי אצות לאחרונה.‬
‫זה בריא.‬
‫זה מגיע ארוז, אז יש בזה עוד דברים,‬
‫אבל זה בריא.‬
‫חומרים משמרים, צבעי מאכל,‬ ‫חיטוי וכימיקלים שונים.‬
‫איך זה יכול להיות בריא?‬
‫עם זאת, לאכול רק מאכלים בריאים,‬
‫גם זה לא נשמע לי כל כך טוב.‬
‫תאכל גם רעל וגם אוכל מזין.‬
‫תיהנה מהטעם של שניהם‬ ‫ותהפוך אותם לבשר ודם.‬
‫הגישה הזאת חיונית לאוכל.‬
‫אלוהים אדירים. אני עומד לבכות.‬
‫אבא שלי מחנך אותי כמו שצריך.‬
‫לעזאזל. אילו בגידות נפלאות.‬
‫לא ידעתי שאבא שלי מחזיק צ'ופסטיקס‬ ‫בצורה כזו מרהיבה.‬
‫שהוא משתמש בהם באופן כה יפהפה.‬
‫כל פיסות הנימוס שחסרות לי,‬
‫אבא שלי שולט בהן בחוכמה.‬
‫לא ידעתי שככה אמורים לאכול דגים.‬
‫אני כל כך גאה.‬
‫זו הפעם הראשונה‬ ‫שאני באמת כל כך גאה באבא שלי.‬
‫לכן...‬
‫אני רוצה להגיד את זה!‬
‫"אבא, אתה יכול לשטוף כלים היום?"‬
‫הוא שוב משתחווה.‬
‫אין ספק בכך.‬
‫אבא מביע תודה בתחילתה ובסיומה של הארוחה.‬
‫הנימוס שלו הרבה יותר טוב משלי.‬
‫אני אגיד את זה.‬
‫לא לישות החזקה ביותר בעולם, יוג'ירו הנמה.‬
‫לאבי, יוג'ירו הנמה,‬
‫לא, לאבא שלי.‬
‫טוב, אני אשאל באגביות את אבא שלי.‬
‫אבא.‬
‫אמרתי את זה!‬
‫סליחה, אבל...‬
‫אין סיבה להצטער!‬
‫...היום...‬
‫למה לא בכל יום ארור?!‬
‫...אתה יכול לשטוף כלים?‬
‫אמרתי את זה!‬
‫אני יודע שאתה גם די עסוק, אבל...‬
‫הוא לא עונה. למה הוא שותק?!‬
‫אתה יכול לעשות...‬
‫אגרוף... כעונש?‬
‫אבן-נייר-ומספריים.‬
‫מה? אבן...‬
‫אם תנצח באבן-נייר-ומספריים, אני אעשה כלים.‬
‫אה... כן, אדוני.‬
‫למה אתה כזה מנומס?!‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫ניצחתי!‬
‫אני אראה את אבא שלי שוטף כלים!‬
‫מה? אה, אבא...‬
‫רואה?‬
‫ברצינות?‬
‫זכור את זה.‬
‫יש מספריים שיכולים לחתוך סלעים בעולם הזה.‬
‫"רואה?" איזה קשקוש.‬
‫- משטרה -‬
‫הכול כרגיל.‬
‫כן, אני מניח שזה כרגיל.‬
‫מה? אין מצב!‬
‫מנוולים.‬
‫למה אתם משוטטים סביב בית של מישהו?‬
‫היי, אתם מתכוונים לעצור אותי?‬
‫לא ייאמן.‬
‫אני מרגיש רע שאתה זה שתמיד מזמין אותי.‬
‫אני רוצה להזמין אותך לצאת מחר.‬ ‫אל תקבע שום דבר.‬
‫מה ללבוש?‬
‫בחיי...‬
‫התלבושת הזאת לא מתאימה.‬
‫למעשה, זה ממש מגוחך.‬
‫כל זה.‬
‫ציפינו לך, מר הנמה.‬
‫יש לנו חדר פרטי מוכן בשבילך.‬
‫מכאן, בבקשה.‬
‫זה המחיר למנה אחת בלבד?‬
‫כל הקיר הוא חלון.‬
‫זה מוצא חן בעיניך?‬
‫האם אבא שלי משתמש בחדר הזה לעתים קרובות?‬
‫כן. הוא בא לכאן לעתים קרובות.‬
‫אילו דברים הוא אוכל כאן?‬
‫הוא אוכל הרבה מהכול.‬
‫אבל במקום חיות מבויתות כמו בקר או עוף,‬
‫הוא מעדיף בשר ציד,‬ ‫כמו בשר צבי, ברווז בר, חזיר בר ו...‬
‫מר הנמה! מתי הגעת?‬
‫אבא...‬
‫אדוני המנהל, זה מידע אישי.‬
‫אוי ואבוי! לא התכוונתי למילה מזה.‬
‫אבא לובש ז'קט חליפה?‬
‫שמעתי שהוא בנך האהוב.‬
‫הנחתי שכיוון שאתם קרובי משפחה...‬
‫ותראה את המראה המביש של הבן שלי.‬
‫הנה הוא מתחיל! ידעתי.‬
‫אני מצטער.‬
‫כשהולכים לסעוד במלון יוקרה,‬
‫חייבים ללבוש ז'קט חליפה,‬ ‫לא משנה איזה מטבח זה.‬
‫איך יכול להיות‬ ‫שגבר אמיתי בן 18 לא יודע את זה?‬
‫סליחה. אף אחד לא לימד אותי את זה.‬
‫אתה מתחצף?‬
‫ועוד איך.‬
‫ברכות הולמות. נאום הולם.‬
‫לבוש הולם. תקשורת הולמת. נימוסים הולמים.‬
‫אף אחד לא לימד אותי את כל הדברים אלה.‬
‫תתחזק. תהיה חזק.‬
‫זה המסר היחיד שאבא שלי, יוג'ירו הנמה,‬
‫שלח ללא הרף לבנו, באקי.‬
‫צייתי לזה.‬
‫אני חזק. זה הדבר היחיד שעשיתי‬ ‫כפי שלימדת אותי.‬
‫קדימה, תבחן אותי.‬ ‫אפשר אפילו לעשות את זה כאן.‬
‫מר... מר הנמה...‬
‫שב.‬
‫אז תרצו משקה קל לפני ארוחת הערב?‬
‫כן.‬
‫מיץ תפוזים סחוט, בבקשה.‬
‫שרי יבש בכוס גדולה, בבקשה.‬
‫זה אפריטיף טיפוסי.‬
‫תטעם.‬
‫זה טוב.‬
‫כן.‬
‫וככה החלה סעודת האב ובן שלנו.‬
‫זה היה פשוט לא מציאותי.‬
‫לסעוד עם אבא שלי...‬
‫החוויה הייתה חדשה למדי.‬
‫תרשו לי לספר לכם על המתאבן.‬
‫מדובר בכמהין שחורות טחונות מתובלות במלח גס‬
‫בתוספת ממרח העשוי מזיתים שלמים.‬
‫הן משולבות עם טופו מסונן‬ ‫ושמנת טרייה בהתאם לחך היפני.‬
‫זאת אחת מהמלצות השף.‬
‫בתיאבון.‬
‫תשתמש בסכו"ם מבחוץ.‬
‫למנה הזאת, כף תהיה הכי מתאימה.‬
‫אה... טוב.‬
‫זה מעולה!‬
‫זה מדהים. זה טעים.‬
‫אז ככה מניחים את הכף.‬
‫אני יכול להבין מרק בשר, ירקות או פירות ים...‬
‫אבל מרק צבי ים?‬
‫זה מעדן.‬
‫מיותר לציין שהזמן חלף במהרה‬ ‫במהלך סעודת האב והבן שלנו.‬
‫רק אכלנו במסעדה, אז זה היה טבעי.‬
‫תרצו משהו מתוק?‬
‫לא, תודה.‬
‫אני אקח אספרסו בספל גדול.‬
‫אותו הדבר.‬
‫בהחלט.‬
‫אפילו כאן,‬ ‫ההתנהגות של אבא שלי הייתה מדהימה.‬
‫הייתי ממש גאה לראות‬ ‫כמה מורגל הוא היה למקומות כאלה.‬
‫זה מר.‬
‫למה קפה אספרסו חייב להיות כזה מר?‬
‫זה היה מר, ואז...‬ ‫התחילה שיחה מרירה עוד יותר.‬
‫למה אתה שואל את זה עכשיו?‬
‫"למה?"‬
‫כי אני ממש רוצה לדעת.‬
‫זה באמת כל כך מוזר?‬
‫זה כל כך מוזר לרצות לדעת‬ ‫למה אבא שלי הרג את אמא שלי?‬
‫מעולם לא שאלתי את זה.‬
‫למה? למה הרגת את אמא, אבא?‬
‫יש דברים שלא מדברים עליהם‬ ‫עם רמת הבנה של ילד חוצפן.‬
‫דע את מקומך!‬
‫בתור הבן שלה, זו זכותי לדעת.‬
‫אז אבא, מה אני צריך לעשות כדי שתספר לי?‬
‫אז, אבא...‬
‫סליחה.‬
‫זה מה שאני צריך לעשות?‬
‫חתיכת...‬
‫או אולי...‬
‫ככה!‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬