Snart? Menar du din strid mot Baki?
Det är ingen strid.
Det är en far-son-fajt.
Besten, inser du inte?
Baki försöker få dig att laga mat åt honom.
Jag tillbringade mycket tid på slagfältet. Matlagning är inget problem.
Kan du laga mat?
Far eller son –
det finns ingen regel om vem som ska stå för matlagningen.
Det borde vara trevligt när en far och son ses.
Det borde vara behagligt.
Det är bara det
att det är ovanligt att höra dig säga sånt.
Yujiro,
kan det vara så...?
Du tänkte väl inte
säga att jag har blivit mjuk?
Jag tänkte säga att du har blivit ännu vassare.
Ni vet...
...jag har en föraning.
Även om det är en far-son-fajt
går det inte att undvika att ställa till problem, eller hur?
Så djärvt av dig.
Av mig?
Yujiro Hanma är inte direkt djärv.
Min pappa...
Är han inte djärv?
Man skulle inte kalla en jordbävning, åska eller en tyfon djärv, eller hur?
Min pappa skulle bli stolt över att jämföras med naturkrafter.
Men du tänker utmana din far, redan imorgon?
Nej, jag ska inte utmana honom.
Det är bara det
att man aldrig vet vad min pappa får för sig.
Och det finns saker inte ens jag tänker kompromissa om.
En far och hans son kommer inte alltid överens.
Baki, för mig är familjen Hanmas far-son-fajt den största händelsen,
mycket viktigare än nåt annat i den här världen.
Även om jag måste mobilisera alla poliser, kravallenheter
och självförsvarsstyrkan, tänker jag inte låta fajten stoppas.
Du misstar dig.
Tror du verkligen att det finns en armé som kan stoppa Yujiro Hanma?
Men jag ska stoppa honom.
Ska du stoppa honom, med dina egna händer?
Ja.
Jag är hans släkting, trots allt.
Mitsunari,
jag vill ha din hjälp när det blir av.
Skydda civilbefolkningen
så att de inte blir indragna.
Uppfattat.
Jag tänker absolut inte låta den här fajten stoppas!
Jag sa ju att det inte är vad jag menar.
Är du kär? I vem?
Min son, Baki.
Allvarligt?
Jag har väntat på den här dagen.
Fröet jag omsorgsfullt odlade har vuxit och visar äntligen mig sina huggtänder.
Så det är vad du menar.
Jag har lagt märke till...
...att min son är det enda jag tänker på.
Oavsett vad jag gör
upptar han alltid en del av mitt hjärta.
Du har rätt, det är definitivt kärlek.
- Det finns en dröm jag ofta har. - Jaså?
En dröm där jag inte kan lägga ett finger på honom.
Tror du den kommer att bli sann?
Inte en chans.
Det är därför det kallas "dröm".
Du ser lycklig ut, Besten.
Jag är lite avundsjuk.
AIKI-JUJUTSU PÅ SHIBUKAWA-VIS
Det skulle jag inte.
Jag tänkte väl det.
Om Yujiro Hanma är motståndaren kan jag inte göra det.
Skulle du inte ens gå på fajten?
Jag är det ultimata förkroppsligandet av självförsvar.
Det är ett som är säkert.
Baki...
Ser du, Baki? Det är inte möjligt.
Se på
de fantastiska färdigheterna du har bemästrat.
Du borde ge upp den här far-son-fajten.
Yujiro Hanma var en gång måltavla för alla som var skickliga inom kampsport.
Men snart utmanade ingen honom längre.
Han hade blivit för stark. Han slutade till och med vara ett mål.
Det finns ingen skam i att fly från Yujiro.
Fly från honom öppet. Ingen skulle skratta åt dig.
Herr Shibukawa,
du misstar dig du med.
Idén att undvika en fajt man inte kan vinna...
Det är ingen duell.
Det är ingen konfrontation.
Det är inte ens
en jämförelse av styrka eller en match.
Det är mellan far och son – inget mer och inget mindre.
Man gör det inte för att man kan vinna.
Man undviker det inte för att man kan förlora.
Det kanske aldrig blir av,
eller så händer det imorgon.
Det här är inget man organiserar.
Förlåt.
Baki,
på mitt eget sätt förstår jag ganska väl vad jag har missförstått.
Herr Shibukawa,
alla söner i världen
har rätt att motsätta sig sina fäder.
Och det är deras fäders plikt att acceptera det.
Det är så
det borde vara mellan fäder och söner.
Inte en föraning, snarare ett faktum.
Gott.
Riven rättika till den grillade fisken, snabbinlagd gurka,
sjögräsrötter, ris, misosoppa, och en biff i mitten.
Han kom. Jag visste det.
Vem bryr sig om orsaken?
Det faktum att min pappa är här... Det räcker.
Har det hänt nåt här?
Jag är ledsen.
Jag får inte tala på grund av min position.
Okej.
Tack för...
Bugade pappa?
Bugade han i uppskattning av maten?
Jag visste inte att han gjorde det.
Känner jag
ens honom ordentligt?
"Tack för maten."
Vad bugade han för?
För sina föräldrar?
För de levande sakerna som blev mat?
För alla inblandade i processen?
Eller för allt det?
Eller kanske inget av det?
Eller för mig?
Säg inte att det var för mig!
Inte bra.
Stoppa inte mat i munnen på måfå.
Var medveten om vad som finns framför dig, om vad du äter.
Det är ansvaret, plikten, som åläggs dem som konsumerar liv.
Okej.
Vilken...
Vilken exemplarisk sak att säga.
Det finns inte utrymme för motargument.
Jag har tänkt mycket på honom.
Jag har hatat mycket med honom.
Jag blev stark för att kunna slå honom.
Jag har vuxit på vägen mot att lära känna honom bättre.
Men se på mig nu.
Efter allt det är jag chockad över mig själv.
Vad fasen vet jag om honom?
Jag har ätit mycket sjögräsrötter på sistone.
Det är nyttigt.
De säljs färdigpackade så de innehåller även annat,
men det är nyttigt.
Konserveringsmedel, färgämnen, antiseptika och olika kemikalier –
hur kan det vara nyttigt?
Men att bara äta nyttig mat är inte heller särskilt sunt.
Ät både giftig och näringsrik mat.
Njut av smaken av båda och förvandla dem till kött och blod.
Den attityden är avgörande.
Herrejävlar, jag kommer att börja gråta. Min pappa utbildar mig ordentligt.
Fasen, vilket underbart svek.
Jag visste inte att pappa höll sina ätpinnar så magnifikt,
att han kunde hantera dem så vackert.
All etikett jag saknar har min far snabbt tagit till sig.
Jag visste inte
att man borde äta fisk på det viset.
Jag är så stolt.
Det är första gången jag har varit öppet stolt över min far.
Det är därför...
Det är därför jag vill säga det!
"Pappa,
kan du diska idag?"
Han bugar igen.
Det råder inga tvivel.
Pappa uttrycker tacksamhet i början och slutet av en måltid.
Han har bättre hyfs än jag.
Jag tänker säga det.
Inte till världens starkaste varelse, Yujiro Hanma,
utan till min far, Yujiro Hanma...
Nej,
till min pappa.
Okej,
jag ska fråga min egen pappa.
Pappa.
Jag sa det!
Ursäkta, men...
Du behöver inte be om ursäkt!
...idag...
Varför inte varje dag?
Kan du diska?
Jag sa det!
Jag vet att du är rätt upptagen, men...
Han svarar inte. Varför är han tyst?
Kan du...?
Ett...
Ett slag, som straff?
Vi kör sten, sax, påse.
Sten...?
Om du slår mig så diskar jag.
Ja, herrn.
Varför är du så artig?
S...
Sten, sax, påse.
Jag vann!
Jag får se min pappa diska!
Pappa...
Ser du?
Allvarligt?
Kom ihåg det här:
Det finns saxar i världen som kan klippa igenom sten.
"Ser du?" Vilket skitsnack.
POLIS
Allt är normalt.
Ja, jag antar att man kan kalla det normalt.
Det är inte sant.
Era jävlar.
Varför smyger ni omkring nåns hus?
Du...
Tänker du stoppa mig?
Otroligt.
Jag har dåligt samvete över att du alltid bjuder in mig.
Jag vill bjuda ut dig imorgon. Lämna ditt schema öppet.
Vad ska jag ha på mig?
Herre...
De här kläderna kommer inte att funka.
De är faktiskt hellöjliga.
Alltihop.
Vi har väntat på dig, herr Hanma.
Vi har ett privat rum redo för dig.
Den här vägen, tack.
Är det priset för en portion?
Hela väggen är ett fönster.
Gillar du det?
- Använder min far det här rummet ofta? - Ja, han kommer hit rätt ofta.
Vad brukar han äta?
Han äter mycket av allt.
Men snarare än tamdjur, som nötkött och kyckling,
föredrar han viltkött, som rådjur, vildand, vildsvin och...
Herr Hanma, när kom du hit?
Pappa...
Restaurangchefen, det där är personlig information.
Kära nån. Jag menade inget med det.
Bär pappa kavaj?
Jag har hört att han är din älskade son. Eftersom ni är släkt antog jag...
Och se på min sons skamliga utseende.
Nu börjas det. Jag visste det.
Förlåt.
Om man ska äta på ett storstadshotell måste man bära kavaj,
oavsett vilket kök det är.
Hur kan en riktig man på 18 år inte veta det?
Förlåt.
Ingen har lärt mig det.
Var det en spydig kommentar?
Det kan du ge dig på.
Rätt sätt att hälsa, tala, klä sig, kommunicera, uppföra sig...
Ingen har lärt mig det.
Bli stark.
Var stark.
Det är det enda budskapet min far ständigt sände till sin son.
Jag lydde det.
Jag är stark. Där gjorde jag precis som du lärde mig.
Testa mig du. Du får till och med göra det här.
Herr...
Herr Hanma...
Sätt dig.
Så, vill ni ha en lätt dryck före middagen?
- Färskpressad apelsinjuice, tack. - En torr sherry i ett stort glas, tack.
Det här är en typisk aperitif.
Smaka lite.
Den är god.
Och det var så vår far-son-måltid drog igång.
Det var så overkligt.
Att äta ute med min pappa...
Upplevelsen var helt ny.
Låt mig berätta om förrätten.
Det är mald svart tryffel kryddad med stensalt
och smaksatt med en pasta gjord på hela oliver.
Den kombineras med tofu och färsk grädde för att passa det japanska smaksinnet.
Det är en av kockens rekommendationer.
Smaklig måltid.
Börja utifrån.
En sked passar bäst för den här rätten.
Okej.
Det här är toppen!
Det här är fantastiskt, utsökt.
Så det är så man placerar skeden.
Jag kan förstå mig på en kött-, grönsaks- eller skaldjurssoppa,
men soppa på havssköldpadda?
Den är utsökt.
Under vår far-son-måltid gick tiden tyst förbi.
Vi var bara ute och åt, så det var naturligt.
Vad sägs om nåt sött?
Nej tack.
Jag tar en espresso i en stor kopp.
Samma här.
Givetvis.
Även här var pappas beteende fantastiskt.
Jag var stolt över att se hur van han var vid ställen som det här.
Det är bittert.
Varför måste espressokaffe vara så bittert?
Det var bittert, och sen drog ett ännu bittrare samtal igång.
Varför frågar du det nu?
Varför?
För att jag verkligen vill veta.
Är det så konstigt?
Är det så konstigt att vilja veta varför min far dödade min mor?
Jag har aldrig frågat.
Varför?
Varför dödade du mamma?
Vissa gränser bör inte korsas med förståelsenivån hos en snorunge.
Vet din plats!
Som hennes son är det min rätt att veta.
Så, pappa,
vad måste jag göra för att du ska berätta?
Så, pappa...
Ursäkta mig.
Är det här vad jag måste göra?
Du din...
Eller kanske...
...så här.
Undertexter: Josephine Roos Henriksson