HANMA BAKI
Mást kellett volna felvennem.
Már vártuk önt, Mr. Hanma!
Előkészítettünk önöknek egy privát lakosztályt. Erre, kérem!
Ez keserű.
Miért kell a kávénak ilyen keserűnek lennie?
Keserű volt, aztán egy még keserűbb beszélgetés vette kezdetét.
Miért kérded ezt most?
Hogy miért?
Mert tudni szeretném.
Különös kérdés lenne?
Fura, hogy tudni akarom, miért ölte meg apám anyámat?
Még sosem kérdeztem.
Miért? Miért ölted meg anyát, apa?
Vannak határok, amiket egy pimasz kölyöknek nem szabad átlépnie.
Tanuld meg, hogy hol a helyed!
A fia vagyok, jogom van tudni.
Mit kell tennem azért, hogy elmondd, apa?
Szóval, apa...
Elnézést!
Az éttermi menedzser, Nonaka Mitsuo, aki kiszolgálta őket,
később ezt mesélte.
Sosem felejtem el azt a látványt.
Ijesztő volt. Alig hittem a szememnek.
Ezt kell tennem?
Te kis...
Vagy inkább
ezt!
- Ez földrengés! - Méghozzá hatalmas!
Különleges látványt nyújtottak.
Csak ők ketten nem remegtek.
Valóban ostoba kölyök vagy,
de még neked is tudnod kellene, mivel jár, ha kezet emelsz rám.
Kezet emelek rád?
Ugyan! Hisz ez semmiség volt!
Egy pillanatig sem hittem, hogy beválhat.
Az elképesztő Ogre számára a tachi-shime fogás csak egy tréfa.
Úgy hallom, apa-fia harcnak nevezted kettőnk összecsapását.
Ne nevezzem így?
De.
Nincs ezzel semmi baj.
Baki!
Vigyázz!
RENDŐRSÉG
Mi?
Elfenekeltél!
Baki!
Már négy éve várta, hogy összecsapjon az apjával.
Mégis elbizonytalanodott.
De miért?
Hátrálni akart. El akart futni.
Menekülni akart.
Az apja parancsának hatására
nem volt mit tenni, vigyázzban kellett állnia.
Amikor az apja közel lépett, nem tudott elmenekülni.
Aztán jött az embertelen becsapódás.
Repülés közben...
Amikor kirepült...
Miközben védekezett
óhatatlanul megfogalmazódott benne,
hogy Yujiro más szinten van.
Mi?
Nem a te hibád.
Nem te vétettél,
hanem a kezed, ami megragadta apád nyakát.
Te szemét!
A fiatalember kezdte felfogni, hogy az apja nem ütött semmi létfontosságút.
Ez nem harc volt.
Ez fegyelmezés volt.
Úgy látom, még nem bánod eléggé.
Vajon jól van?
Elnézésüket kérem, amiért megzavartam a vacsorát.
Amint láthatják, móresre kell tanítanom
a szemtelen fiamat.
Jaj, ne!
Most fegyelmezem.
Szülő és gyermek. Apa és fia.
Ez a kapcsolat újabb és újabb konfliktusokat szül.
A fiú megpróbálja legyőzni az apját. Az apa nem hagyja magát legyőzni.
Hatalmas öröm, nem?
Óriási öröm, nem?
Hatalmas öröm, igaz?
Micsoda élvezet!
Az egy ember!
Mi a fenét művelsz?
Gyilkosság és öngyilkosság egyszerre? Nem! Ő sosem tenne ilyet!
Ez a pasas kicsit sem öngyilkos-típus.
Baki, készülj a leszállásra!
Leszállásra?
Egy magas épületről leugorva el lehet egyáltalán találni egy célpontot?
Kamura Akio törzsőrmester, aki 53 éves, a szárazföldi önvédelmi erők
első légi dandárjának ejtőernyős egységében szolgál,
és már 345 ugrást hajtott végre. Ő így vall erről.
Megfelelő távolság és magasság kell hozzá.
Például, ha 3000 méterről ugrunk egy megfelelő testtartásban,
akkor 60 másodperc alatt 1000 métert tehetünk meg.
Ezért, ha több mint 150 méter magasról
el akarunk találni egy alattunk parkoló autót, az megvalósítható.
Csak pár olyan esetről tudunk,
amikor egy magas épületről lezuhanó ember egy kocsiba csapódva megmenekült.
De még így is...
Még él!
Ezek a luxusautók ugyan haszontalanok,
de ilyenkor jó párnázottak.
Jól van. Ettünk és teáztunk is.
Ne gyerekeskedj!
Ennyitől még nem purcanhattál ki!
Segíts fel! Mozdulni sem bírok.
Segíts felállni!
A bal kézzel való kézfogás egy kapcsolat végét jelzi.
Az apja ellen fordította annak kedvességét,
egy otromba, meglepő támadással.
Tisztességtelen lépés volt.
A fiú szívében kavarogtak az érzelmek.
Megbánás volt, önmarcangolás? Szégyen vagy kiteljesedés?
Nem volt ideje azon gondolkozni, mit nyert, vagy mit veszített.
A fiú fejében önkéntelenül is felvillant egy kép.
Egy ősi, hatalmas szikla, amit állandóan ért a szél és az eső.
Fényesen ragyogott a lekerekített felülete,
és egy centis gumiréteg borította.
Ezt ütötte meg teljes erőből a tenyerével.
Egy pillanat alatt rengeteg kép villant át az elméjén.
A többségük súlyos volt, reménytelen.
Szemtelen fattyja!
Tartóztassátok fel!
Állj!
Kölyök létedre kerülted a létfontosságú pontokat, és tenyérrel ütöttél.
Az, hogy finomkodsz Yujiróval...
Sokba fog neked kerülni.
Méltónak tartod magad?
Szerinted méltó vagy rá...
hogy finomkodj velem?
Jogod lenne ehhez, te szemét?
Válaszolj!
Te mocsok! Ez fáj!
Hosszú éjszakánk lesz.
Így van, apa.
Nem kell válaszolnom.
Ez nem csata.
Ha csak mi ketten küzdünk egymással,
ez egy apa-fia harc. Ez van.
Nem célzok létfontosságú szervekre.
Hátsó körrúgás!
Egy apa-fia harcban nem okozunk nagy kárt.
Mi van?
Te meggondolatlan kölyök!
Nem a létfontosságú szervekre célozunk,
és nem akarunk kárt okozni a másikban...
De akkor is Hanma Yujiro ellen harcolok.
Apám első komoly ütése négy év, közel 1500 nap után.
Nem okozott maradandó kárt, de...
Abban a pillanatban tehetetlennek érezte magát.
Közte és az apja között túl nagy volt az erőkülönbség.
Azonnal! Mihamarabb oldja meg!
Hígagyú vagy, de a tested gyorsan regenerálódik.
Ezt az ütést régen lenézték, mivel nők és gyerekek használták.
Most megteszi! Beveti!
De erre a helyzetre tökéletesen alkalmas.
Közel sem halálos, de elképesztő fájdalommal jár.
Az ostorcsapás.
Csináld csak azt,
amit a nők és a gyerekek szoktak!
Milyen lesz egy ostorcsapás Hanma Yujirótól?
Milyen érzés lesz?
Baki még sosem tapasztalt ehhez hasonló ütést.
Csak pár pillanata lett volna visszaütni,
de azt felkészülésre kellett szánnia.
És ekkor...
Ez fáj!
Nagyon fáj!
Mégsem teljesen haszontalan.
Ma már másodszorra álltál vigyázzba.
Azt hitte, a teste kemény és erős,
de most mégis elárulta őt. Nem bírta a fájdalmat.
Olyan volt, mint egy acélkorbács.
A legnagyobb emberi szervet, a bőrt célozta meg.
Azt lehetetlen teljesen megvédeni.
Muszáj volt bevetnie
az apjától tanult, nők és a gyerekek által használt önvédelmi ütést.
Érezd a fájdalmat, a fenébe is!
Ezt a fájdalmat nehéz elviselni.
Lépj be a feledés birodalmába, ahol minden a múlté lesz...
Nem meglepő, hogy a fiú ledöbbent.
Az apja hirtelen olyan volt, mintha megnyúzták volna.
Nem nehéz megérteni az okát.
Tegyük fel, hogy megütöd a jobb kezed!
Aztán megütöd a balt is, így a jobb kevésbé fáj.
Eloszlatta az ostorcsapás fájdalmát.
A szeme kidülledt.
Összeszorította a fogát.
A kezét ökölbe szorította,
és ugyanolyan erővel kinyitotta.
Teljes erőből kiegyenesítette a karját, majd ugyanolyan erővel behajlította.
Teljes erejével lenyomta a lábát, aztán teljes erejével felemelte.
Megfeszítette a hasát.
A csípője megbillent.
A mellkasa befeszült.
A háta merev volt.
Egyetlen porcikáját sem hagyta ellazulni.
Vagyis...
Igen, egyszerre feszítette meg és lazította el minden egyes izmát.
A megfeszítéssel járó fájdalom elfedte a bőrén tapasztalt fájdalmat.
Alig tudta fenntartani a semleges arckifejezést.
Nem fájt? Nem érezte a fájdalmat?
Ostobaság volt nem egy fontos szervre célozni.
Fafejű vagy,
de egyvalamit már biztosan megértettél.
Támadj rám!
Mintha egy szülődet akarnád megbosszulni.
Nem kell kétszer mondanod!
Végül is ez bosszú.
A fiatalember aznap este először vett fel harci pózt.
A nyitott kezét ökölbe szorította.
Mit jelent ez a változás?
Apa kezei még szét vannak tárva.
Küzdőpózt vettem fel.
Nem ez történt.
Nem a saját akaratomból vettem fel.
Erre kényszerültem.
Így kell ezt!
Kezdő módjára támadj rám teljes erődből!
Baki!
Mi van?
Adj bele apait-anyait, Baki!
Mitsunari!
Ne aggódj!
A közeli lakosokat és a szálloda vendégeit
már kimenekítették a katonák.
Milyen energikus öregember!
Pusztítsd el az Ogrét, és vele együtt az egész épületet!
Köszönöm. Már nem is vagyok olyan feszült.
Most akcióba lendülök.
Nem elég jó.
Ez elképesztő!
Amikor kifeszített karral próbáltam bevinni egy balegyenest,
éppen abban a pillanatban védte ki.
Kiismert engem.
Ez oltári jó.
Baki, ez volt az utolsó alkalom.
Tudja, hogy hazudok.
Visszafogtad magad.
Ezt sértőnek találtam, ezért én is visszafogtam magam.
Meg kell mutatnom neki a valódi énemet, ami bennem él.
Többé nem fogom.
Az biztos. Aki most előttem áll,
az maga az emberi formát öltött erő, aki számtalan csatában formálódott.
Még szép, hogy rögtön átlátta, mire vagyok képes!
Jézusom!
Gyerünk már, Baki!
Ebből elég!
Mutasd meg apádnak, mit tudsz!
Csináljuk rendesen!
Rendben?
A feliratot fordította: Péter Orsolya