HANMA BAKI
Tudom, hogy a te szemed képes rá.
Biztosan látod majd.
Ehhez mit szólsz, apa?
Hanma Yujiro ezt biztos látni akarta.
Ezt messziről hoztam.
A T-rex riválisa, a Triceratops.
A fiatalember mozgásának dinamizmusa...
A lába súlya, ahogy azt letette...
Az ősi harci szellemet megtestesítő külső
mindenkinek ugyanazt juttatta az eszébe.
Az alak mögötti akaraterő,
a súly, amivel ez fel van ruházva,
a gyilkos szándék, amire utal,
mindenki számára egyértelművé tette a dolgot.
Látom.
Király!
Ez óriási!
Hatalmas! Hat vagy nyolc méter magas is lehet!
És az apja isteneket is megszégyenítő éles szeme még inkább látta.
A fiatalember teste már teljesen szertefoszlott,
és csak az alakot teremtő akarata öltött fizikai formát.
Már fiatalon is gyakran gondolt rájuk.
Ahogy öntudatra ébredt a teste, egyre gyakrabban gondolt rájuk.
Még akkor is, amikor már felnőtt,
gyakran gondolt rájuk.
Nem csak ötször vagy hatszor.
Vajon mekkora erővel bírhattak?
Gyere ide!
Örömmel fogadlak.
Erről álmodtam. Gyere már!
Mindent beleadott! Végre használta azt, amit előtte soha: a Triceratops-öklöt.
Jézusom!
Az a kocsi!
Átfordították!
Elismerem,
a 100 kilót is jelentősen meghaladó testem ellökéséhez,
miközben felmarod az aszfaltot, és fellöksz egy kocsit,
nem olyan erő kell, amire a 70 kilós tested képes.
Nagyon élveztem a primitív fizikai erőfitogtatást.
Szóval
a Hung Ga elve,
vagyis a stílus, amire törekszel...
Elmondom, hogyan kell csinálni.
Yushoken, ami a medve harci stílusát utánozza.
Kokeiken a tigris erejét utánozza.
Toroken a sáska harci stílusáról lett mintázva.
És itt van a te alkotásod.
Kyoryuken, a dinoszauruszököl.
Maguk a formák változnak,
de lényegében mind csak utánzatok.
Érdekes.
Na, mit akartál mutatni?
Látnod kell
a Hung Ga ideális formáját.
Az apja gúnyt űzött az elvből, mondván, hogy csak utánzás.
Mit fog megtestesíteni? Mit fog utánozni?
Te ostoba!
Ez természetesen egy kitalált mozdulat.
Mi?
Mi? Mi volt ez?
Micsoda?
Már értem!
Ez rád vall, apa.
Ez nem...
A Hung Ga mindig az erősebb harcos stílusát testesíti meg.
Ezért Hanma Yujiro alakjában éri el a csúcspontját!
Ez az imént látott fénycsóva alakja.
Bocs, kölyök!
Nem tudok olyasmit, ami ennél erősebb lenne.
Efelől semmi kétség.
Apa felemelte a kezét,
és felrobbantotta maga körül a levegőt.
A láthatatlan erő áthasította a levegőt, és belém csapódott.
Ilyen érzés volt.
A körrúgása szép ívet írt le a levegőbe.
Mint az ütésnél, egy láthatatlan erő szabadult fel.
Ez az erő már fizikai formát öltött,
és jól látható volt.
Apám igazat mondott.
Hanma Yujiro megformálta a Yujirokent.
Hatalmas volt, természetes és gyönyörű.
Az igazi önmagát utánozta.
A Hung Ga egyetlen más formája sem lenne ennyire természetes.
Hogy tetszett az egyéni formám?
Apa!
Kemény az öklöd, mint Hanma Yujirónak.
Erősek az izmaid, mint Yujirónak.
Gyors vagy, akár Yujiro.
Nyilvánvaló, hogy Hanma Yujiro tökéletesen megformálja Hanma Yujirót.
De apa...
Igen?
A harci forma ereje soha nem a külsőségekben rejlik.
Valóban? Nem a külső formája számít?
Akkor mi?
Ha nem tudod, meg kell mutatnom neked.
Így van. A felvett alak célja mindig az, hogy hasznos legyen a harchoz.
Erre meg kell tanítanom apámat.
A fenébe!
Idejét sem tudom, mikor voltam ilyen mélyen.
Mi? Meghajolt?
Mi? Mi a fene történt?
Most az apja...
Megbotlott?
Úgy láttam, elbotlott.
A kis pofátlan! Már 18 évesen elérte ezt a szintet?
Már rájöttem, hogy a fiam, Baki kitűnő játékszer.
De azt nem tudtam,
hogy van egy ilyen aduászod.
Önkéntelenül jelet küldtem.
Kihasználtad azt a fél másodpercet, amíg az agy parancsot ad ki a testnek.
Szép volt.
Ezért megsimogatom a fejed. Gyere ide!
Tessék?
Mit mondasz? Ez nevetséges!
Mi a fene ez?
Ne szégyenlősködj! Gyere ide!
Ez egy harc!
Azért megjutalmazhatom a fiamat remek teljesítményéért.
Mi?
Micsoda?
Mi ez? Könnyek!
Mi a fenét jelentsen ez?
Gyere ide! Kapsz egy fejsimit.
Azt mondta...
„Fejsimit”?
Igazán?
Semmi kétség.
Ezt mondta! Azt mondta, kapok egy fejsimit.
És a kéztartása...
Nem fér hozzá kétség, hogy így csak fejet lehet simogatni.
Mire vársz még? Gyere ide!
Nem értem, mire gondolsz.
Természetes, hogy megdicsérlek.
Ez nevetséges!
Ne szégyenlősködj! Gyere ide!
Ez egy harc!
Na és?
Melyik apa nem dicséri meg a fiát a jó teljesítményéért?
Tessék?
Ez az érzés...
A fiú kulcscsontja alatt 15 centiméterrel,
mélyen belülről, hirtelen fájdalomszerű érzés tört elő.
Fájt, de mégsem akarta elengedni.
Olyan fájdalom ez, amit nehéz elengedni.
Nézni sem bírom.
Milyen megható!
Egy apa dicséretének normalitása
olyasmi, amit 18 éven keresztül hiányolt.
A megbecsülés, az elismerés és az eufória,
amit az apa dicsérete nyújt, az,
amitől e gyereket megfosztották.
Ezt már túlságosan megszokta.
Kegyetlen vagy, apa.
Mi?
Hogy mondhatod azt ilyenkor, hogy megsimogatnád a fejemet?
Miért? Nem akarod?
Nem mondtam, hogy...
Az apja ökle össze volt szorítva,
most mégis ellazította, és megpróbált hozzáérni.
„Nem érdekel. Többé már nem számít.
Nem fontos az sem, hogy csapda vagy trükk.
Ha megsimogatja a fejemet, akkor megérte.”
Nem megy. Ezt nem tehetem.
Ez a pillanat pótolhatatlan.
Megküzdünk, hogy lássuk ki győz.
Ez egy verseny, ami eldönti, hogy ki az erősebb.
Jól mondja.
Szép volt.
Ez egy jó lehetőség.
Ez egy egyedülálló lehetőség. Most megtapasztalhatod az erő lényegét.
Az erő lényege?
Nem vetted időben észre, mire készülök?
Mozdulni sem bírok! Mintha satuba fogna!
Elmondom, hogy mi „az erő.”
Meg akartam simogatni a fejed,
de te visszautasítottad.
Most meg mi van?
Nem nehéz megérteni.
Megsimizem a fejed.
Hagyd abba!
Engedj el!
Milyen virgonc vagy!
Az erő hatalmat ad, hogy felismerd a vágyaidat.
Milyen cuki az arckifejezésed!
A fiatalember szó nélkül felfogta az erő lényegét.
Milyen szánalmas!
Engedj el, a fenébe is!
Hogy bánhat így a saját fiával?
Ízig-vérig szadista.
Vágyod a dicséretet.
Annyi bajt okozol nekem!
Ha akarom, megöllek. Ha akarom, szeretlek.
Nem számít, hogy te mit fogadsz el, és mit nem.
A körülmények mellékesek. Ez az igazi erő.
Az, hogy amint megfogalmazódik egy kívánságod, meg is valósítod.
Valójában
ez az erő alapja.
„Az állóképesség is az erő része.
Önmagad legyőzése is az erő része.”
Ez ne tévesszen meg!
Ne is hallgass az ilyen ostobaságokra!
Klassz!
Műkorcsolyázó módjára ért földet!
Bármi más csak ürügy azoknak,
akik nem tudják elérni a céljaikat.
Vagyis a gyengék kifogása!
Teljes erővel lecsapsz rá, Ogre?
Maga az erő se nem jó, se nem rossz.
Az erő nem állóképesség kérdése.
Az erősnek nem kell kitartónak lennie.
Önmagát sem kell leküzdenie.
Ezek a kifogások...
csak bemocskolják az erő tisztaságát. Meg kell szabadulni tőlük!
Egyértelművé vált, mi az apja szándéka.
A gyermeknek szánt fájdalmas üzenet célt ért, és okult belőle.
A rekeszizmod lassan emelkedik, nehezen veszed a levegőt.
Az előbb dicsértelek meg. És erre?
„Lúzer vagy.”
Ez volt az apja félreérthetetlen üzenete.
De akkor sem bírt felállni. Ilyen állapotban volt.
Kicsit azért élveztem is.
Ütéssel zárjam? Vagy rúgással?
Mi ez?
Nahát! Ez ő!
Az élő őskövület!
Pickle!
Micsoda este!
Pi...
Sokszor gondoltam rád.
Nézd, milyen féltékeny!
Neked ehhez semmi közöd, seggfej!
Húzz el innen!
A barátja szavai...
Pickle a távoli múltból, a krétakorból származott, ezért nem tudhatta.
De van, amit megértett.
Most megszidták.
Ez a természet törvénye. Tilos közbeavatkozni.
Ezt a törvényt be kell tartani.
A fogak, amik áttörték a primitív kor páncélját...
Biztos volt benne, hogy sosem törnek el.
De az egyik eltört.
Pickle, a 145,5 millió éves férfi megtanulta,
mi a társadalmi norma.
Elnézést a megszakításért!
Azt hittem, a bálnak vége, de örülök, hogy újrakezdődött.
Fiam, ha nem jön a barátod, már vége lett volna!
Tudtam, hogy ő majd...
Kezdhetjük, fiam?
A modern kor első nagyszabású csatája.
Tudtam, hogy erre készülsz.
Amikor az apja előrelépett,
a fia, aki tudta, mire készül, már ki is védte.
De az apja már tudta, hogy ki fogja védeni.
Az A személy úgy dönt, támad.
Fél másodperccel a döntés előtt a B személy ezt előrelátja, és kivédi.
Az A személy azonnal felfogja, hogy kivédi,
és kivédi a B személy védését.
Az A személy általi védést B személy előrelátja,
aztán A személy, aztán B, aztán...
Ejnye!
Meddig tart ez az egymást túllicitáló ciklus?
Meddig?
Bocsáss meg!
Ha kezdettől fogva győzhettem volna, már megteszem.
De amíg ezt nem tehettem...
Muszáj így csinálnom.
Keresnem kell. Kutatnom kell.
Mivel gyengének születtem, csak akkor van lehetőségem, ha megtévesztelek.
Kérlek, bocsásd meg nekem!
Rendben.
Mi van?
Fél másodperccel a tudatos mozdulat előtt.
Ám legyen!
Apádként elfogadom a kihívást.
Micsoda?
Próbáld meg megjósolni a lépésemet, és előbb lépni!
Mint a régi kardharcosok.
Mint a régi pisztolyhősök.
Fél másodperccel a mozdulat előtt.
Majd én befejezem ezt az ostoba játékot!
Próbáld csak meg!
Rajta!
A feliratot fordította: Péter Orsolya