Știu că vei putea, cu ochii tăi.
Cu vederea ta, sigur vei observa.
Ce zici, tată?
Sigur Yujiro Hanma a vrut să vadă asta.
L-am adus de foarte departe.
Rivalul tiranozaurului, triceratopsul.
Dinamismul mișcărilor tânărului...
Greutatea picioarelor înfipte în pământ...
Privirea care transmitea spiritul antic de luptă...
i-a făcut pe toți să gândească la fel.
Voința din spatele acestei forme...
Greutatea acestei forme...
Intenția criminală invocată de ea...
Lucrurile astea erau evidente pentru toți.
Pot... Pot s-o văd.
Grozav!
E imensă.
E uriașă. Are șase metri... Nu, opt.
Și mai ales prin ochii tatălui său, cu percepția lor dumnezeiască.
Până acum, corpul tânărului se disipase...
și doar dorința sa care crease iluzia prinsese formă.
De mic s-a tot gândit la ei.
Când și-a recunoscut voința corpului, s-a gândit des la ei.
Sincer, și după ce a ajuns la maturitate,
tot s-a gândit la ei.
Nu de cinci, de șase ori.
Cât de puternici erau ăștia?
Atacă-mă!
Îmi va plăcea, atacă-mă!
Așa cum am visat, atacă-mă!
S-a eliberat! În sfârșit, a folosit ce nu mai folosise,
Pumnul triceratopsului!
Doamne!
Mașina aia!
Au răsturnat-o!
Recunosc,
să treci prin mine, iar eu am peste 100 de kg,
în timp ce distrugi asfaltul și chiar răstorni o mașină...
Forța necesară n-o poți obține cu corpul tău de 70 kg.
M-am bucurat la maximum de acea forță primitivă.
Acum.
idealul Shokeiken,
adică stilul care ar trebui dorit...
Te învăț eu cum e.
Yushoken imită stilul de luptă al ursului.
Kokeiken vine de la forța tigrului.
Toroken include stilul de luptă al călugăriței.
Iar tu îl ai pe al tău...
Kyoryuken, pumnul dinozaurului.
Formele variază,
dar sunt doar imitații.
Interesant.
Deci, ce-mi vei arăta?
Nu cumva s-o ratezi,
forma ideală de Shokeiken.
Tatăl lui a ridiculizat-o, spunând că e doar o imitație.
Ce va integra? Ce va imita?
Imbecilule!
Desigur, eu inventez mișcarea asta.
Poftim?
Ce-a fost asta?
Înțeleg acum.
Îți stă în fire, tată.
Hei, aia nu e...
Shokeikein care provine din stilul unui luptător puternic.
De asta culminează în forma lui Yujiro Hanma!
E forma luminii pe care am văzut-o!
Scuze, omule.
Nu știu nimic mai puternic de atât.
Nu încape îndoială!
Și-a ridicat brațele ușor,
apoi a stârnit o explozie în aerul gol.
Forța invizibilă a zburat prin aer și m-a izbit.
Așa mi s-a părut.
Lovitura din întoarcere a trasat un arc frumos în aer.
Apoi, ca în cazul pumnului, s-a dezlănțuit o forță invizibilă.
Acea forță deja obținuse formă fizică
și a putut fi văzută clar.
Tata n-a mințit.
Yujiro Hanma însuși a folosit „Yujiroken”.
Era o mișcare puternică, naturală și frumoasă.
Adevăratul Yujiro se imita pe sine.
Nicio altă formă de Shokeiken nu putea fi mai naturală.
Cum a fost forma mea?
Tată.
Ai pumnul la fel de tare ca Yujiro Hanma.
Ai mușchi puternici ca Yujiro.
Ai viteza lui Yujiro.
Yujiro Hanma folosind mișcarea Yujiro Hanma nu poate fi decât perfect.
Dar, tată...
Da?
Virtutea unei forme de luptă nu stă niciodată în aparențe.
Serios? Nu e vorba despre aparențe?
Atunci, despre ce e vorba?
Dacă nu știi, va trebui să te învăț.
Așa e. Scopul unei forme e utilitatea sa permanentă în luptă.
Trebuie să-l învăț pe tata.
Fir-ar!
Nici nu mai țin minte când am mai căzut așa.
Ce? A căzut?
Poftim? Ce naiba s-a întâmplat?
Acum, tatăl lui tocmai a...
S-a împiedicat?
A părut că s-a împiedicat.
Pușlamaua... Deja ai atins nivelul ăsta la doar 18 ani?
Am recunoscut deja că fiul meu, Baki, e cea mai bună jucărie.
Totuși,
nu știam că ai așa ceva în mânecă.
Am transmis un semnal fără să vreau.
Ai folosit jumătatea de secundă cât îi ia creierului să pună corpul în mișcare
ca să obții un avantaj.
Bravo!
Vreau să te mângâi pe cap. Vino aici!
Ce vrei să spui ? E ridicol!
Ce dracu' e asta?
Nu fi timid! Vino încoace!
Asta e o luptă!
E firesc să laud marea realizare a fiului meu.
Ce?
Lacrimi...
Ce... Ce naiba e asta?
Vino încoace! Vreau să te mângâi pe cap.
A spus...
„Să-l mângâie pe cap?”
Nu-i așa?
Fără îndoială!
Așa a spus! A spus că vrea să mă mângâie pe cap!
Felul în care ține mâna...
E o dovadă incontestabilă: așa ar putea doar să mă mângâie pe cap!
Ce faci? Vino încoace!
Nu... înțeleg ce vrei să spui.
E normal să te laud.
E ridicol.
Nu fi timid! Vino încoace!
Asta e o luptă!
Și ce?
Ce tată nu și-ar lăuda fiul pentru o mare realizare?
Senzația aceasta...
La vreo 15 centimetri sub claviculele tânărului,
din interior, a apărut ceva asemănător cu durerea.
Deși îl durea, nu voia să scape de senzația aceea.
O durere de care te desprinzi cu greu.
Nu pot să mă uit.
Cât de emoționant...
Normalitatea de a fi lăudat de tatăl tău...
îi lipsise timp de 18 ani.
Sentimentele de apreciere, de realizare și de jubilare
când ești lăudat de tatăl tău...
Copilul fusese privat de ele mult prea mult.
Devenise mult prea neobișnuit cu ele.
Ești tare crud, tată.
Că-mi spui într-un astfel de moment că vrei să mă mângâi pe cap.
Poftim? Nu vrei?
N-am... spus niciodată că...
Pumnul tatălui său fusese strâns,
dar se relaxase delicat și încerca acum să-l atingă.
„Nu-mi pasă. Nu-mi mai pasă.
Nu-mi pasă dacă e o capcană, dacă e un truc.
Merită dacă pot fi mângâiat de acea palmă.
Nu, nu pot face asta. Nu pot.
Momentul ăsta e ceva de neînlocuit.
Asta e o luptă pentru victorie.
E un concurs pentru a vedea cine e mai puternic.
Bine spus!
Frumos...
E o ocazie bună.
E o ocazie unică în care poți experimenta esența forței.
Esența forței?
Ai ratat declicul conștient?
Nu mă pot mișca. Parc-aș fi într-o menghină!
Deci, referitor la ce înseamnă „forța”.
Am vrut să te mângâi pe cap.
dar tu mi-ai refuzat dorința.
Ce se întâmplă?
E foarte ușor de înțeles.
Te voi mângâia pe cap.
Ajunge!
Dă-mi drumul!
Ești vioi.
Forța e puterea de a-ți îndeplini dorințele.
Ce față simpatică ai!
Tânărul a înțeles tacit esența forței.
Ce jalnic!
Dă-mi drumul, la naiba!
Cum să-și hărțuiască fiul așa?
E sadic sadea.
Ai face orice pentru a fi lăudat.
Ești o bătaie de cap...
Sunt liber să te omor și liber să te iubesc.
Nu contează dacă îmi respingi dorința sau nu.
Puterea de a nu fi afectat de circumstanțe.
Puterea de a-ți îndeplini dorințele așa cum ai chef.
Asta e...
cea mai simplă trăsătură a forței!
„Rezistența face parte din forță.”
„Să te depășești pe tine face parte din forță.”
Nu te lăsa distras!
Nu e nevoie să asculți prostiile astea!
Excelent!
A aterizat ca un patinator!
Astea-s doar simple cuvinte
pentru alinarea celor care nu-și pot împlini voința.
Cu alte cuvinte, sunt scuzele celor slabi!
Îl lovești cu toată forța, Căpcăunule?
Forța însăși nu e nici bună, nici rea.
Cei puternici nu rezistă.
De fapt, nu e nevoie de rezistență.
Nici să te depășești pe tine nu e necesar.
Scuzele alea...
sunt factori poluanți care întunecă puritatea forței și trebuie eliminate!
Intențiile tatălui său erau clar exprimate.
Copilul primește mesajul trimis prin durere și îl consideră educație.
Diafragma se ridică încet și respirația e superficială.
Te-am lăudat, dar uită-te la tine acum!
„Ești un ratat.”
Asta era nuanța de neignorat a spuselor tatălui său.
Oricum ar fi, nu se putea ridica. În starea asta se afla.
Mi-a plăcut puțin.
Acum, să închei cu un pumn sau cu un pas apăsat...
El e!
Fosila vie!
E Pickle!
Ce mai noapte!
Pi...
M-am gândit de multe ori la tine.
Cât de gelos e!
Nu e treaba ta, dobitocule!
Dispari!
Aceste cuvinte rostite de un prieten...
Pickle era din trecutul îndepărtat, din perioada cretacică,
n-avea cum să știe.
Totuși, unele lucruri le putea înțelege.
Fusese certat.
E legea naturii. E interzis să te bagi.
E o regulă care trebuia respectată.
Dinții care puteau rupe armura epocii primitive...
Avusese încredere că nu se vor rupe niciodată.
Dar unul o făcuse.
Pickle, în vârstă de 145,5 milioane de ani...
a învățat despre așteptările sociale.
Scuze pentru incidentul urâcios.
Pentru ospățul care urma să se termine, deși mă bucur că a început iar...
Fiule, dacă nu ar fi apărut prietenul tău, s-ar fi terminat!
Știam că așa va...
Începem, fiule?
Prima luptă între declicuri din epoca modernă.
Știam că vei face asta.
Când tatăl său a pășit în față,
fiul său, care ghicise asta, l-a împiedicat din timp.
Dar tatăl lui deja ghicise că Baki avea să-l împiedice.
Persoana A decide să atace.
Cu o jumătate de secundă înainte, persoana B ghicește asta și o împiedică.
Persoana A simte imediat asta
și o împiedică pe persoana B.
Persoana B simte ce va face persoana A,
apoi persoana A, apoi persoana B, apoi...
Măiculiță!
Cât va continua acest ciclu de împiedicări?
Cât timp?
Iartă-mă!
Dacă aș fi putut câștiga de la început, deja aș fi făcut-o.
Cât timp nu pot face asta...
nu am de ales.
Trebuie să caut. Trebuie să încerc.
De vreme ce m-am născut slab, singura mea opțiune e să te păcălesc.
Vreau să mă ierți.
Bine.
Cu o jumătate de secundă... lupta pentru declicul conștient.
Îți cânt în strună.
Ca tată, îți accept provocarea.
Poftim?
Te îndrăznesc să ghicești... și să mă ataci primul.
Ca spadasinii de pe vremuri.
Ca pistolarii din trecut.
O jumătate de secundă înainte să decizi.
Eu... voi pune capăt acestui joc prostesc!
Încearcă doar!
Te provoc!
Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă