БАКІ ХАНМА
Я знаю, з твоїми очима це можливо.
Твій зір дозволить тобі побачити це.
Як тобі таке, тату?
Я певен, Юджіро Ханма хотів би побачити.
Я привів його дуже здалеку.
Це суперник Ти-Рекса — трицератопс.
Динамічність рухів юнака,
важкість його ніг, коли він ставив їх,
погляд, що передає древній бойовий дух,
змусили всіх думати про одне й те саме.
Воля, що криється у цій формі...
Вага, якою ця форма наділена...
Убивчий намір, що демонструє ця форма...
Усе це стало чітко видимим для всіх.
Я це бачу.
Неймовірно.
Він величезний.
Велетенський. Шість метрів заввишки. Ні, вісім.
І особливо очам батька з їхнім божественним сприйняттям.
У ту мить тіло юнака розвіялося...
і лише його воля, яка створила ілюзію, набула фізичної форми.
З часів юності він часто думав про них.
Усвідомлюючи волю свого тіла, він часто думав про них.
Якщо чесно, навіть ставши вже дорослим, він все ще думав про них.
Не п'ять-шість разів.
Наскільки ж сильними вони були?
Нападай.
Я прагну цього, тож нападай.
Усе так, як я і мріяв, нападай!
Нападає! Нарешті він уперше використав свій прийом «Кулак трицератопса»!
Господи!
Та машина!
Вони її перевернули!
Овва!
Визнаю,
сила, яка потрібна для того, щоб, штовхаючи моє тіло, вагою понад 100 кг,
борознити асфальт і перевернути машину,
це не сила твого тіла, яке не важить і 70 кіло.
Я насолоджувався цією первозданною фізичною силою.
Отже,
ідеал шокейкена,
тобто стиль, до якого слід прагнути...
Я скажу тобі, що це.
Юшокен, що імітує стиль бою ведмедя.
Кокейкен, що походить від наслідування сили тигра.
Торокен, що містить бойові прийоми богомола.
А ще цей твій оригінальний...
Кьорюкен — «Кулак динозавра», так?
Можна змінювати форми,
але, по суті, це лише імітації.
Цікаво.
А що мені покажеш ти?
Не проґав.
Ось ідеальна форма шокейкена.
Його батько насміхався, кажучи, що це лише імітація.
Які стилі він об'єднає?
Кого імітуватиме?
Ти дурень.
Звісно ж, я просто вигадую цей рух.
Що?
Га? Що це було?
Що це?
Тепер я розумію.
Дуже схоже на тебе, тату.
Гей, хіба це не...
Шокейкен, що походить від стилю бою найсильнішого бійця.
Ось чому він досягає кульмінації у формі Юджіро Ханми!
Це те світло, що ми щойно бачили!
Вибач, синку.
Я не знаю нічого сильнішого за це.
Навіть не сумніваюся.
Тато замахнувся рукою,
а потім випустив удар у повітря.
Невидима сила полетіла вперед
і врізалася в мене.
Саме так це відчувалося.
Круговим ударом він провів у повітрі гарну дугу.
Тоді, як і під час удару, вивільнилася невидима сила.
Ця сила вже набула фізичної форми,
і її було добре видно.
Слова батька не були брехнею.
Юджіро Ханма сам виконував «Юджірокен».
Це було сильно, природно і прекрасно.
Справжній боєць імітував сам себе.
Жодна інша форма шокейкена не може бути більш природною.
Як тобі моя власна форма?
Тату.
У тебе такий міцний кулак, як сам Юджіро Ханма.
У тебе такі ж сталеві м'язи, як у Юджіро.
У тебе й швидкість, як у Юджіро.
Юджіро Ханма, який виконує стиль Юджіро Ханми, звісно ж, ідеальний.
Але ж, тату...
Що?
Сила бойової форми не в її зовнішності.
Справді? Хіба не в зовнішності?
То в чому ж тоді?
Ну, якщо ти не знаєш, я мушу тебе навчити.
Саме так. Мета форми — завжди бути корисною в бою.
Я повинен показати це батькові.
Чорт.
Не пригадую, коли востаннє так низько опускався.
Що? Він упав?
Що? Що в біса відбувається?
Його батько щойно...
Він що, спіткнувся?
Схоже, він зашпортався.
Нахабне хлопчисько, ти досягнув цього рівня вже у 18 років?
Я вже визнав,
що мій син Бакі — найкраща іграшка.
Однак,
я навіть не знав, що ти маєш такий козир у рукаві.
Я мимоволі подав сигнал.
Ти використав пів секунди, потрібні мозку, щоб наказати тілу рухатися,
на свою користь.
Молодець.
Дай погладжу тебе по голові. Іди сюди.
Га?
Що ти таке кажеш? Це смішно!
Що це в біса таке?
Не соромся. Підійди.
Це ж бій!
Цілком природно хвалити досягнення сина.
Га?
Що це? Сльози...
Що це таке?
Що за чортівня?!
Підійди, погладжу тебе по голові.
Що він сказав?
Погладить?
Так.
Без сумніву!
Він сказав, що погладить мене по голові!
А те, як він тримає руку —
неспростовний доказ прагнення погладити мене по голові!
Що ти робиш? Іди сюди.
Я не розумію, про що це ти?
Природно, що я хочу тебе похвалити.
Це безглуздо.
Не соромся. Іди сюди.
Це ж бій!
То й що з того?
Який батько не хвалить сина за велике досягнення?
Га?
Це відчуття...
На 15 сантиметрів нижче ключиць юнака,
десь в глибині душі, раптом з'явилося щось схоже на біль.
Та хоч і було боляче, відпускати не хотілося.
Біль, який важко відпустити.
Не можу на це дивитися.
Як зворушливо...
Саме звичної похвали батька
так бракувало хлопцеві всі 18 років його життя.
Тих почуттів вдячності, гордості за досягнення і піднесення,
коли тебе хвалить твій батько...
Хлопець був надто позбавлений цього.
Для нього це було надто незвичним.
Як жорстоко, тату.
Га?
У таку мить казати мені, що погладиш мене по голові.
Що таке? Ти не хочеш?
Я ніколи не казав, що...
Рука його батька, що була міцно стиснута в кулак,
зараз так м'яко розслабилася для того, щоб торкнутися його.
«Мені байдуже. Мені вже байдуже.
Навіть якщо це пастка чи якась хитрість.
Це варте того, щоб мене погладила ця рука».
Ні, я не можу цього зробити.
Ця мить незамінна.
Це боротьба за перемогу.
Це змагання, щоб визначити, хто сильніший.
Гарно сказано!
Чудово.
Це слушна нагода,
унікальна можливість відчути суть сили.
Суть сили?
Ти пропустив тригер свідомості?
Не можу й поворухнутися, наче я в лещатах!
Отже, про те, що таке «сила».
Я хотів погладити тебе по голові,
а ти відмовився задовольнити моє бажання.
Що відбувається?
Це досить легко зрозуміти.
Я тебе погладжу.
Припини!
Відпусти мене!
Ти в захваті.
Сила дозволяє здійснювати свої бажання.
Лише поглянь на свою милу мармизку.
Юнак мовчки зрозумів суть сили.
Як жалюгідно.
Відпусти, чорт забирай!
Як він може так знущатися над своїм сином?
Він садист до глибини душі.
Ти такий жадібний до похвали.
Завдаєш стільки клопоту.
Я можу тебе вбити, а можу й любити.
І байдуже, відмовляєш ти чи ні.
Сила — не піддаватися впливу умов.
Сила — здійснювати свої бажання так, як тобі заманеться.
І це...
основна суть сили!
«Терпіння — теж частина сили».
«Подолати себе — теж частина сили».
Не відволікайся!
Немає жодної потреби слухати ці дурниці!
Круто!
Він приземлився, як фігурист!
Усі інші пояснення — лише заспокоєння для тих, хто не здатен досягти свого.
Іншими словами, це виправдання для слабких!
Ти б'єш його щосили, Огре?
Сила сама по собі не є ні добром, ні злом.
Сильні не терплять.
Насправді, немає потреби терпіти.
Навіть подолати себе не обов'язково.
Ці виправдання...
це забруднювачі, що затьмарюють чистоту сили, і їх слід усунути!
Наміри його батька були очевидні.
Син отримує послання через біль і сприймає його як навчання.
Діафрагма піднімається повільно, а дихання поверхневе.
Я щойно похвалив тебе, але поглянь на себе.
«Ти невдаха».
Натяк батька, який не можна проігнорувати.
Але він був у такому стані, що встати просто не міг.
Мені трохи сподобалося.
А на закінчення бою вдарити кулаком чи наступити...
Га?
Овва! Це він!
Живе викопне!
Це Пікуль!
Який чудовий вечір!
Пі...
Я часто про тебе думав.
Тільки поглянь, який заздрісний.
Не лізь не в своє діло, довбню!
Відвали!
Цих сказаних другом слів
Пікуль, який жив у далекому крейдяному періоді,
звісно ж, знати не міг.
Але дещо він зрозумів.
Його сварили.
Неписаний закон природи — втручатися в поєдинок заборонено.
І дотримуватися його слід неодмінно.
Ікла, здатні прорізати примітивну броню...
Він свято вірив, що вони ніколи не зламаються.
Але одне вибили.
Так у свої 145,5 мільйонів років Пікуль...
пізнавав суспільство.
Вибач за прикрий інцидент.
Ця вечірка от-от мала закінчитися, та я радий, що вона знову почалася.
Синку, якби твій друг не з'явився, наш бій вже скінчився б.
Я знав, що він...
Почнімо, синку?
Перша тригерна битва сучасності.
Я знав, що ти це зробиш.
Коли батько ступив уперед,
син, який це передбачив, перехопив його із запасом часу.
Але батько вже знав, що він його спробує перехопити.
Особа «А» вирішує напасти.
За пів секунди до виконання удару особа «Б» передбачає удар і перехоплює.
Особа «А» негайно відчуває це перехоплення
і перехоплює перехоплення особи «Б».
Особа «Б» передбачає це перехоплення особи «А»,
потім особа «А», потім особа «Б», потім...
Отакої.
Скільки триватиме цей цикл перехоплень?
Як довго?
Перепрошую.
Якби я міг виграти на старті, я б уже це зробив.
Оскільки це неможливо...
Я можу діяти лише так.
У мене немає іншого вибору, як шукати.
Оскільки я народився слабким, мені нічого не залишається, як обманювати.
Прошу вибачення за це.
Добре.
Га?
За пів секунди до...
Боротьба за тригер свідомості.
Я згоден.
Як твій батько я приймаю твій виклик.
Тобто?
Спробуй передбачити
і дістати першим.
Як мечники в давнину.
Як стрільці минулого.
За пів секунди до рішення витягнути.
Я покладу край цій дурній грі!
Так. Спробуй.
Спробуй!
Переклад субтитрів: Марина Хижнякова