‫- באקי הנמה -‬
‫חצי שנייה לפני שהמוח מעבד את ה"עכשיו".‬
‫זה מצב אלוהי שהאדם עצמו‬ ‫אפילו לא מודע אליו.‬
‫לתפוס את הרגע הזה...‬
‫כל אדם משדר את הסימן הזה חצי שנייה לפני.‬
‫ידיים בכיסים ומבט נוקב,‬
‫צופים את ה"עכשיו" שעומד לבוא.‬
‫בדיוק כמו חרב במעטה,‬
‫שמחכה לרגע שהיא תישלף.‬
‫ה"עכשיו "שיכול להגיע אפילו עכשיו.‬
‫אפילו עכשיו, ה"עכשיו "הזה‬ ‫יכול להגיע מיד אחר כך.‬
‫אה, נכון.‬
‫הא? מה?‬
‫אב ובן, קרובי משפחה,‬ ‫בודקים את הכוונות אחד של השני.‬
‫אבל זה לא כל כך מדויק.‬
‫מה הוא עושה?‬
‫זה מספיק.‬
‫אין צורך לחכות‬ ‫עד לחצי השנייה לפני שתחליט לתקוף.‬
‫למה הוא עושה את זה?‬
‫אני אגיד לך.‬
‫תגיד לי?‬
‫אין צורך במשהו כל כך נמהר‬ ‫כמו חצי שנייה לפני ה"פעולה".‬
‫חמש שניות!‬
‫אני אספור לך לאחור בעצמי,‬ ‫חמש שניות לפני שאתקוף.‬
‫מה?! ספירה לאחור? אתה...‬
‫אני אכופף כל אצבע,‬
‫וברגע שהיד שלי תהפוך לאגרוף,‬
‫אני אשחרר אותו.‬
‫הם היו אמורים לבחון‬ ‫את רגע הפעולה אחד של השני,‬
‫אבל זה הפך למשחק שונה לחלוטין.‬
‫ההכנה הפיזית. ההכנה הנפשית.‬
‫תתכונן.‬
‫חכה רגע! עוד לא הסכמתי!‬
‫חמש.‬
‫ארבע.‬
‫איזה מין משחק זה?!‬
‫שלוש.‬
‫שתיים.‬
‫אחת!‬
‫הנה!‬
‫עכשיו!‬
‫השליפה המהירה ביותר,‬ ‫מהירה יותר משבריר שנייה.‬
‫בסופו של דבר, גופו של הצעיר‬ ‫החליט שהמהלך המהיר ביותר‬
‫לא היה לשלוף את ידיו מכיסיו,‬
‫אלא להשאיר את ידיו באותו הגובה‬
‫ולהנמיך את גופו כדי לשלוף את ידיו.‬
‫זה דומה‬
‫לתנועת הגוף והרעיון של איאי,‬ ‫אמנות שליפת החרב,‬
‫שבה הידית נושקת לרצפה,‬ ‫בעוד שהירך מסתובבת כדי לשלוף.‬
‫זו הייתה המתנה הכי טובה‬ ‫באותו ערב מבנו, באקי.‬
‫הלסת העליונה והלסת התחתונה...‬
‫טכניקה סודית שמחקה‬ ‫את תנועת חריקת לסתות הנמר.‬
‫בשמה ההולם "מלך הנמרים"!‬
‫הישג מבריק!‬
‫לאפשר לעצמך לחטוף כזו מכת לחימה קלאסית...‬
‫אתה כנראה מאט בזקנתך, עוג.‬
‫אבל עדיין...‬
‫באקי, אתה חזק מאוד, ילד.‬
‫הוא הרגיש בבירור‬ ‫את צווארו העבה של אביו מתחת לברכו.‬
‫הוא הרגיש בבירור‬ ‫את החירות נגזלת מזרועו של אביו.‬
‫אבא באמת נמצא מתחתיי!‬
‫תחושת הישג גדול ממנו,‬
‫ואי נוחות גדולה מהחיים...‬
‫הוא חש את שתיהן!‬
‫עוג, התרשלת.‬
‫באקי הוא מפלצת עם הדנ"א שלך.‬
‫זלזלת בו יותר מדי.‬
‫חתיכת אידיוט.‬
‫אבא, אתה שומע אותי?‬
‫"תהיתי מה תעשה,‬
‫"וזה בדיוק הטריק שהייתי מצפה שתעשה."‬
‫אבא, בטח די קשה לך להגיד את זה‬ ‫בתנוחה הזאת.‬
‫אל תעשה שטויות, אבא!‬
‫כדאי מאוד שלא תיתן לזה להסתיים ככה!‬
‫אני לא אתן לך!‬
‫תנסה לחזור לעצמך, לעזאזל!‬
‫זה מה שיוג'ירו הנמה היה עושה, לעזאזל!‬
‫באקי, אל תתגרה בגורלך.‬
‫אבא שלך לא כזה חלש, אתה יודע.‬
‫מה?‬
‫"בסדר"?‬
‫הוא מרים את ידו הימנית...‬
‫רגע.‬
‫מה הטעם להרים את היד שלו?‬
‫מה זה מסמל? ביטחון?‬
‫זה לא יכול להיות חסר בסיס.‬
‫הוא נסער או מבולבל?‬ ‫אני לא יכול לחזות מה הוא יעשה!‬
‫הוא במצב חסר אונים.‬
‫מה לעזאזל הוא יכול לעשות עם יד ימין?‬
‫סדק באדמה!‬ ‫-וואו! תראו!‬
‫היא קבורה באדמה!‬
‫הזרוע שלו קבורה באספלט!‬
‫הוא לא אנושי!‬
‫הוא חזק מדי!‬
‫לחדור לתוך האספלט באגרוף...‬
‫זה רעיון אדיר.‬
‫אם זה לא היה יוג'ירו הנמה,‬ ‫זה היה בלתי אפשרי.‬
‫זה בטוח.‬
‫נכון מאוד.‬
‫מבחינת עוג, התפיסה שלו של הקרקע ושל האספלט‬ ‫אינה זהה לזו של כל השאר.‬
‫אם נלחמים מעל ג'לטין או אגר,‬
‫מהלך ההפלה לא יהיה הפלה כלל.‬
‫סליחה, אבא. זה באמת היה...‬
‫תעלול טיפוסי לי.‬
‫אבל אתה מבין, הקרב הזה...‬
‫אני חייב לנצח בו גם אם אשתין במכנסיים.‬
‫- אוסטין ניקולס‬ ‫ויילד טרקי -‬
‫אתה בטוח, בוס?‬
‫עבר הרבה זמן מאז שזה התחיל.‬
‫מה התחיל?‬
‫כלומר... החדשות וכולי עושים מזה עניין גדול.‬
‫אתה רוצה לצפות בריב משפחתי של אב ובן?‬
‫טוב... אני רוצה לצפות!‬
‫גם אני.‬
‫מה כולכם חושבים?‬
‫נכון שאבא שלי די מדהים?‬
‫הוא כל כך חזק שאפילו אני,‬ ‫באקי הנמה, השתנתי במכנסיים.‬
‫היית טוב עד מלך הנמרים.‬
‫אתה בוכה ומשתין על עצמך בכזו קלות.‬
‫כן, נכון. זה נכון מאוד.‬
‫אני בוכה. אני משתין על עצמי.‬ ‫אני משטה. אני מרמה.‬
‫רק עכשיו הבנת את זה?‬
‫אני אנצח בכל מחיר.‬
‫בין אם אצטרך לבכות. בין אם אשתין על עצמי.‬
‫בין אם אצטרך לשטות.‬ ‫בין אם אצטרך לרמות.‬
‫מה זה היה?!‬
‫בעיטה סיבובית?‬
‫במתקפת נגד?‬
‫הוא נחת!‬
‫הוא לא נפגע?!‬
‫טוב מאוד, אבא.‬
‫מה?‬
‫יפה. זה מספיק טוב.‬
‫מה קורה? הבעת הפנים שלו אדיבה.‬
‫לא ידעתי שהוא מסוגל להיראות ככה.‬
‫חצאי ניסיונות‬ ‫לא יעוררו את הגנים הרדומים בתוכך.‬
‫אני מוכן להעיר אותם בסטירה.‬
‫מה?‬
‫דם הנמה. דנ"א...‬
‫זה לא ייקח הרבה זמן.‬
‫הוא יסיים את זה.‬
‫בני, באקי...‬
‫החיים שלי היו מלאים בשעמום.‬
‫הגב שלו!‬
‫זה עוג!‬ ‫-פני השד!‬
‫מי שנתן לי את הריגוש הראשון‬
‫יכול להיות רק הבן שלי.‬
‫הוא גרם לו לבכות.‬
‫הוא באמת יעשה את זה?‬
‫הא? מה?‬
‫הוא משוגע!‬
‫תחיה.‬
‫מה?‬
‫תודה על הערב הנפלא.‬
‫תשמח את אביך!‬
‫צירוף מקרים, כן, אבל...‬
‫מי חשב שחדר בגודל כזה עדיין קיים?‬
‫פרופסור כריס... מה זה?‬
‫במבט ראשון, זה נראה מבשר רעות.‬
‫זה נראה כמו ציור של שד.‬
‫מה שמטריד אותי...‬
‫למה הגב?‬
‫מבחינה אנטומית, זה מאוד מדויק.‬
‫הזרועות, הכתפיים, ומהמותניים ועד הרגליים.‬
‫אבל למה לכל הרוחות‬ ‫רק הגב מופיע בצורת פני שד?‬
‫פרופסור, זה סוג של דמות דתית?‬
‫זה אותו הדבר.‬
‫אבל הרקע שונה.‬
‫אלה כלי נשק.‬
‫חודים בגדלים שונים...‬
‫אלה כלי נשק שמופנים כלפיו.‬
‫לא. אם חושבים על המגוון ועל הכמות,‬
‫הם מייצגים נשק, כלי חימוש.‬
‫זה מדהים.‬
‫כזה כוח לחימה מדהים.‬
‫נכון. זו כמות רצינית של כלי נשק.‬
‫זו לא המשמעות של זה.‬
‫אני אומר שלשד הזה יש כוח לחימה כל כך אדיר‬
‫שכל הנשק הזה היה נחוץ כדי להתמודד מולו.‬
‫זה בטוח.‬
‫וואו! המכונית הזאת נהרסה לגמרי!‬
‫אתה תהרוג את הבן שלך.‬
‫הכוח ההרסני לתקוף בן אדם‬
‫ולרסק לחלוטין רכב מסחרי באותה החבטה.‬
‫זה היה קצת מאוחר, אבל באקי הבין משהו.‬
‫"כן, אני נלחם עכשיו‬
‫"בכוח-על שמאיים על מדינות שלמות."‬
‫"אפילו אם הייתי נותן את כל מה שיש לי,‬ ‫אין סיכוי שאצליח להביס אותו."‬
‫התחושה הזאת...‬
‫קהות החושים המתוקה הזו...‬
‫אני מרגיש את זה. האם זה סם המוח?‬
‫זה מגרד.‬
‫זה בטח מופיע על הגב שלי...‬
‫השד הקטנטן.‬
‫זה נכון. עשיתי כל מה שיכולתי.‬
‫נתתי את כל מה שיכולתי.‬
‫אפילו את השתן שלי.‬
‫סחטתי את כל מה שהיה לי.‬
‫נמאס לי.‬
‫זה מספיק.‬
‫אתה רוצה להמשיך?‬
‫אתה באמת...‬
‫אבא כל כך חזק שזה מסב לי גאווה.‬
‫להמשיך? או לוותר?‬
‫אני יודע היטב שזה לא יעבוד,‬
‫אבל לשמוע אותך שואל אותי את זה ישירות,‬ ‫אבא, זה פשוט...‬
‫אבא...‬
‫בשבילי... מה?‬
‫מי זה?‬
‫הלכת לאיבוד, יואיצ'ירו הנמה?‬
‫מה?‬ ‫-מה זה?‬
‫"יואיצ'ירו"?‬ ‫-מי זה?‬
‫סבא?!‬
‫לא השתנית.‬
‫הכתפיים שלו כל כך רחבות.‬
‫הילד שלי, נאבק מול בנו שלו.‬
‫באקי, ילד שלי.‬
‫מה? אה, כן?‬
‫אתה מסוגל לנצח.‬
‫הוא יכול לראות אותו?‬
‫אה? מה? לראות מה?‬
‫האיש שהביס את אמריקה לפני יוג'ירו.‬
‫הביס את אמריקה?‬
‫אני לא מבין למה אתה מתכוון.‬
‫יואיצ'ירו הנמה.‬
‫האבא הביולוגי של יוג'ירו הנמה.‬
‫זה היה קרב אוקינאווה במלחמת העולם השנייה.‬
‫מהאחד באפריל, 1945,‬
‫כשצבא ארה"ב החל את פלישתו לאוקינאווה,‬
‫עד לחתימה על הכניעה בשבעה בספטמבר בקאדנה,‬
‫היו שישה חודשי גיהינום‬ ‫שנקראו קרב אוקינאווה.‬
‫אבל זה לא מה שבאמת קרה.‬
‫12 ק"מ מהחוף הצפון-מזרחי‬ ‫של האי המרכזי של אוקינאווה,‬
‫יש אי בודד עלוב,‬
‫בהיקף של פחות מקילומטר,‬ ‫כל כך קטן שהוא לא מופיע על אף מפה.‬
‫לשטח הקטן הזה,‬
‫יותר מ-1,000 טונות‬ ‫של חומרי נפץ שוגרו בסך הכול.‬
‫אלף טונות?!‬
‫השתמשו בכל כך הרבה חומרי נפץ נגד צבא יפן?‬
‫לא על הצבא היפני הקיסרי.‬
‫וגם לא על המקומיים.‬
‫השתמשו בהם נגד גבר אחד בודד,‬ ‫יואיצ'ירו הנמה.‬
‫הפצצה מכלי נשק של חיל הים מהאוקיינוס.‬
‫הפצצות אוויריות מהשמיים.‬
‫אחרי כל כך הרבה הפצצות‬ ‫שאפילו צורת האי השתנתה...‬
‫הם נחתו.‬
‫המשימה שניתנה לחיילים‬ ‫הייתה רק לאשר את מותו.‬
‫אבל מה שהרגיש כמו פיקניק נמשך רק זמן קצר.‬
‫מולם עמד‬
‫הגבר היפני שהם היו אמורים להחזיר כגופה.‬
‫תלוי מידו כשצווארו משתלשל בזווית מוזרה,‬
‫היה החייל שצעד מאחור.‬
‫מפקד המבצע הזה, מיג'ור ג'נרל ג'יימס,‬ ‫אמר את הדברים הבאים:‬
‫אפילו נגד ספינת הקרב ימאטו,‬
‫ספגנו רק 12 הרוגים לפני שהוטבעה!‬
‫איך לעזאזל קוף אחד בודד יכול לבייש אותנו?!‬
‫"האיש הזה הוא לא קוף ארור."‬
‫הקצינים הצעירים בלעו את לשונם.‬
‫זה לא עניין של יעילות.‬
‫זה עניין של הגנה‬ ‫על כבוד חיל הנחתים הגאה שלנו!‬
‫מכל הדברים, ג'יימס ביקש‬ ‫מהמפקד העליון מקארתור‬
‫רשות להשתמש בפצצת אטום.‬
‫זה מגוחך! ממש מגוחך!‬
‫שלושים ושמונה ימים קודם לכן,‬
‫היה שידור של הקיסר שהכריז על סוף המלחמה.‬
‫לא היה סיכוי שהוא יקבל רשות.‬
‫ואז באותו לילה,‬ ‫אחרי שניתנה הוראה להפסיק את המבצע,‬
‫אז זה קרה.‬
‫לאחר ששמעו את קול הפגיעה, החיילים ראו‬
‫את גופתו של מייג'ור ג'נרל ג'יימס‬ ‫נעוצה עמוק בתוך סיפון הספינה.‬
‫רק חייל אחד היה עד לאירוע הזה.‬
‫בזמן שהוא נרגע על הסיפון,‬
‫הוא נדהם מרעש אדיר.‬
‫כשהחייל הסתובב, הוא ראה אותו בבירור.‬
‫מראה השד האכזרי, עומד ללכת בנחת מהמקום.‬
‫- אוני -‬
‫זה היה סוף פתאומי ומחריד למפקד המבצע.‬
‫עובי הסיפון של אוניית המערכה איווה‬ ‫היה 233 מ"מ.‬
‫מסתבר שחברי הצוות פחדו מאוד.‬
‫"באיזה כוח השתמשו כדי להפיל אותו ככה?"‬
‫"זו הייתה טכניקה כלשהי?"‬
‫"שד!"‬
‫"איזו מין מפלצת זו?"‬
‫הוא לא עזב.‬
‫עד שיותר מ-2,000 אנשי הצוות‬ ‫התאספו על הסיפון,‬
‫השד הסתתר.‬
‫על הספינה ההיא,‬ ‫יואיצ'ירו השתמש בטכניקה מסתורית מאוד.‬
‫אני אישית לא ראיתי את זה, אבל...‬
‫בהתחשב בעובדה שיותר‬ ‫מ-2,000 אנשי צוות ה"איווה"‬
‫קפצו מהסיפון לאוקיינוס כדי להימלט,‬
‫אני חושב שניתן להבין כמה נורא זה היה.‬
‫בתוך דקות ספורות,‬
‫כל הצוות נטש את אוניית המערכה איווה,‬ ‫גאוות האומה שלהם.‬
‫אין פלא שהם אומרים שהוא הביס את אמריקה.‬
‫איזו מין טכניקה זו הייתה?‬
‫כך נקראת הטכניקה הזאת.‬
‫"שמלה."‬
‫לעזאזל, הוא נעלם.‬
‫אחרי שראיתי את הפנים‬ ‫שלא ראיתי מזה זמן מה, נזכרתי במשהו.‬
‫הטכניקה הכי טובה של אבא.‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬