BAKI HANMA
Se på dette, mine herrer. Det er illustrert historie.
Det er en enorm og spektakulær fortelling i bilder.
Professor, kan profilen være av...
Ja, jeg er ganske sikker på at det er djevelen vi så i sted.
Så hva er den lille djevelen som står ovenfor den?
Det er sannsynligvis forelder og barn, far og sønn.
Hva er da den enorme folkemengden bak faren?
Jeg lurte akkurat på det. Ser vi nærmere, er det en haug med variasjoner
innenfor rase, kjønn og alder. De ser ut til å være tilhengerne hans.
Kanskje skapningene glorifiserer ham, far-djevel.
- Er han et slags ikon? - Ja.
Beklager, sjef, vi kommer ikke frem. Skal jeg skremme dem bort?
Nei, det går fint å stå her.
Lytt selv om du har mistet hørselen og ikke kan høre.
Det vi, Yujiro og Baki, skal gjøre er ikke en fortsettelse av fortiden.
Men det er ikke begynnelsen heller.
Nå kan vi avslutte.
Nå tar det slutt.
Gjør dette, start med lillefingeren. Én etter én, sånn.
Dette er verdens beste verktøy.
Et verktøy.
Det kan være et hverdagslig verktøy.
- Og åpenbart... -Åpenbart?
Det kan være et våpen. Det kan være hammer, blad eller spyd.
Først gjør man det til en hammer.
Gjør dette, start med lillefingeren. Bøy hver finger.
Én etter én, fra ringfinger til langfinger. Bra.
Denne er det motsatte av i sted.
Bøy dem én etter én fra pekefingeren. Fullfør ved å bøye tommelen.
Hva grep du?
Styrke, du grep styrke. Du slår med styrken du grep tak i.
Slå gjennom med styrken du har grepet. Menneskehetens eldste og beste våpen.
Det er neven.
Gjør fingrene som er bøyd avspent. Hold dem forsiktig med tommelen.
Ikke tenk på stillingen din. La kroppen avgjøre nevens posisjon.
Du glemmer aldri sånt.
Starten på begynnelsen. Den første kunnskapen fra pappa.
Jeg tror det bare er ti rader med folk foran oss.
Hva vil du gjøre? Skal jeg skremme dem bort?
Nei, det går fint å være her.
Jeg glemte helt av forsvar. Legg vekten på fremsiden av fremste fot.
Fokuser bare på å slå. Anse alt annet som forurensing.
Neven du har plassert hele deg i, overgår alt.
Du rekker ikke å tenke på om det vil gå eller ikke!
Sånn er en sammenligning av styrke!
Lyden av knokene som traff ansiktene, var nok kveldens høyeste lyd.
Kunsten å slåss er å unngå fare og overvinne din fiende.
Det er teknikken.
Han kaster bort forsvaret og eksponerer forsiden med vitale punkt
til kniven.
Dette er ingen form for kampsport mer.
Men en sammenligning av styrke og mannlighet.
Unnskyld meg.
- Hva? - Hva?
- Jeg ser ikke.
Hvem er det?
Det er Ogre.
- Hva gjør han? - Ber han?
- Det virker som... - Det er flere utlendinger her nå, sant?
Ogre.
- Jøss! Fantastisk! - Ingen av dem viker en tomme.
En sluggerkamp mellom verdens sterkeste!
Det er faktisk noen...
Som har en nevekamp med Ogre. Hvem hadde trodd at noen ville gjøre det?
Sjef, jeg kan ikke tro dette. Han har en nevekamp med Yujiro Hanma.
Jeg er sjalu.
- Så hvorfor går vi ikke litt nærmere? - Nei, det er greit her.
- Ja, sir. - Du står foran allerede.
Nå er det sikkert. Når stormen av slag tar slutt,
vil denne kampen være avgjort.
De svake folkemassene.
Det sto en oni foran de svake folkemassene.
De svake folkemassene sto bak ham. Det var alltid en masse av de svake.
Ja, det var alltid sterke soldater foran de svake.
Mannen hadde bestemt seg. Jeg hører hjemme foran de sterke.
Det fins ikke rettferdighet eller ondskap. Bare styrke.
Til slutt ble navnet "Ogre" gitt av en stor nasjon
til mannen som stod foran landets leder uten noe problem.
De gjemte seg i "Guds" skygge mens de skalv av frykt.
De kjøpte hans gunst med store summer. De svake, som ble drevet til håpløshet,
dyrket trusselen til mektige nasjoner og elsket ham som en engel.
Ringen rundt faren og sønnen ble gradvis mindre.
Energifeltet fra dem ville snart ta slutt.
De ville være nært det og føle det. De ville ha det innprentet i hodet.
Sønnens knyttneve følte faren.
Hvordan føltes farens knyttneve?
Knyttnevene til begge to lette etter den beste vinkelen.
Begges føtter ville ha et så effektivt landingssted som mulig.
Familieproblemene ble kringkastet via TV-kamera og mobiltelefoner
til stuer og dataskjermer i hele nasjonen.
HOVEDKVARTER KARATENS METODE
Ser du på, pappa?
I denne konkurransen... Jeg...
Hvem håper jeg vil seire i denne kampen?
Far.
Jeg kan også gjøre dette!
Var det for å vise hvor tøff han er? Eller for å omfavne hans elskede sønn?
Faren holdt de åpne håndflatene langt fra hverandre.
Kan jeg se?
Kan jeg høre?
Knyttnevene mine slår fars kropp. Jeg kjenner at det slår faren min.
Mine numne knyttnever er eneste bånd mellom min far og jeg.
Slår jeg ham faktisk? Blir jeg slått tilbake?
Dette er vår sjanse til å få kontakt.
Så bortkastet vanlige slag hadde vært.
Det stemmer. Jeg skal slå ham som om jeg klemmer ham.
Der brast ribbeina mine. To, tre. Kanskje flere.
Han er fantastisk. Far er virkelig fantastisk.
Hvor mange ganger?
Hvor mange ganger har jeg sagt at han er fantastisk i kveld?
Dette er som...
...det var for fem år siden.
Kjevebeinet brakk. Hakespissen brakk.
Mandibula ramus brakk. Mange fissurer òg.
Brudd i orbitas gulv på venstre side. Nesebenet kollapset.
Overkjeven brakk. Mange fissurer òg.
Slitasje på fortenner og jeksler. Flere manglet og var skadet.
Begge trommehinnene sprakk.
Halsvirvlene var forstuet på begge sider, over 30 grader.
Seks brukne ribbein.
Bein og håndledd i begge hender. Lett betennelse.
Bein i begge føttene og små forstuinger. I tillegg til lett betennelse.
Subkutan blødning over hele kroppen.
Hjerne og organer. Det er flere punkt med...
Nå holder det.
Det holder. Fortsetter det...
Det er ingen kamp om det blir flere slag. Da er det ikke Udyret.
- Takk skal du ha! - Takk!
- Takk, sir. - Takk skal du ha!
- Takk! - Takker!
Det var vel anvendt tid.
Hva?
Du sparket meg.
Da jeg gikk, sendte du meg bort med et spark i ansiktet.
Ja.
Jeg skjønner.
Ja. Bra.
Kampånden hans er fortsatt like hel. Jeg orker ikke å se på.
Greit. Baki, det holder.
Hva? Umulig.
Er det...
Tofu?
Publikum så det tydelig.
Tofuen i håndflaten hans da han kuttet den.
Purren mens han kuttet dem.
Retten Udyret, Yujiro Hanma, elsket.
Misosuppe med tofu.
Hei, den er ferdig. Reis deg opp.
Er det nå?
Enestående.
Den første, og trolig den siste, "luft-godbiten".
Dette er alt jeg har.
- Det er mer enn nok, far. - Slutt med det. Kall meg "pappa".
De...
De sitter rolig sammen.
- Er det greit for deg å gjøre dette her? - Det spiller ingen rolle hvor vi er.
Slapp av og sitt vanlig.
Den blir kald.
Takk.
- Det er feil. - Hva?
Jeg har ikke merket det før. Du holder dem ikke ordentlig.
Det er ingen eksklusiv restaurant.
Det er godt.
Men den er for salt.
Du vet ikke hvordan ordentlig miso smaker.
Hva om du smaker den selv?
Kom igjen.
Ikke vær dum.
Vi later fortsatt bare som. Det smaker ikke vann engang.
Jaså?
Hva?
Sønnen kastet bordet!
Du din...
De forsvant!
- Bordet. - Bollen.
- Pappa. - Ja?
Du ble reddet.
Sier du at du reddet meg?
Det stemmer. Jeg vet hva du mener, misosuppa var litt for salt.
- Han erkjente det! - Så den var for salt?
Jeg ville ikke innrømme det, så jeg prøvde å lure deg.
Jeg løy.
Løy Ogre?
Du merket at jeg ble usikker, så du kastet bordet for å redde meg.
Målet for styrke er...
...evnen til å oppnå dine ønsker. Styrken til å oppnå din vilje.
Du fikk meg, verdens sterkeste mann, til å stå på kjøkkenet.
Det største du kan oppnå for deg selv.
Ta imot tittelen som verdens sterkeste, her og nå!
- Han erkjente det! - Ogre erkjente det!
- Han erkjente at Baki er den sterkeste! - Baki Hanma er verdens sterkeste!
"Til slutt...
...er det den som står høyest
med hodet løftet høyere og som ser ned på den andre, som er vinneren."
Det er dine ord, pappa. Du så definitivt ned på meg og dro.
Jeg var drept på det punktet.
Det er et faktum.
Jeg tapte.
Han hørte fortsatt ikke, og visste ikke at han nå var verdens sterkeste.
Han erkjente det!
- Verdens sterkeste erklærte nederlag! - For en utrolig avslutning!
De avgjørende ordene tydelig uttalt av sønnen til verdens sterkeste.
Uansett om det var et innfall,
ga faren fra seg tittelen som sterkest og ga sønnen seieren.
Vi har en vinner!
Hver av dem tilbød den andre det beste de hadde å tilby.
Så lykkelig.
Han er mye bedre.
Kampen mellom verdens sterkeste far og sønn
ender her!
SLUTT
Det sies at kampen var en utstilling.
Hva tenker du om at det ikke var en offisiell kamp?
Jeg brukte ikke føttene. Jeg brukte ikke knærne.
Jeg brukte ikke albuene. Jeg brukte bare nevene.
Jeg vant ved å angripe overkroppen og kjempe mot Mr. Bolt ansikt til ansikt.
Jeg vant. Det er hverken mer eller mindre enn det!
TUNGVEKTSMESTER
Om det var offisielt eller uoffisielt.
Om beltet Kaiser ga meg er offisielt godkjent eller ikke...
De tingene vet jeg ikke, og de interesserer meg ikke.
Ved å bruke en liten del av mitt hovedfokus, kung-fu,
seiret jeg under boksereglene. Det er alt!
Tekst: Lovise Kvalsund