Годинник цокає, білявко.
Де золото?
Спокійно.
Унизу, нагорі мураха живе.
-Унизу, нагорі… -Що?
-Тихо, Хуане, бо почують. -Що він сказав?
Нічого.
Унизу…
-Дід знає, де золото. -Дід?
Прояви повагу.
Він один з найпрестижніших археологів світу.
Починайте говорите, або він стане колишнім найпрестижнішим археологом.
Гаразд.
Під готелем є печера. Ми знайшли золото завдяки твоєму хресту.
Ні, але…
Ти знаєш, як важко було Міґелю знайти цей скарб.
У дупу Міґеля.
Я не хочу вмирати.
-Унизу… -Добре.
Веди мене в печеру.
-Що сталося? -Не знаю.
-Як це? -Отак!
Мама продала дім і поїхала з хлопцем.
-Продала дім? -Так.
-А мої брат і сестра? -В порядку. Вони в моєї мами. Заспокойся.
Гаразд.
Не старайся. Замок змінили.
Але чому?
Я гляну задній вхід.
-Думаєш, я не дивився? -Я гляну.
Привіт.
Я Херман, хлопець Сітлалі.
Лукас.
Сюди.
Відчиняй.
І без дурниць, чуєте?
Дами вперед.
Іди.
О, ось Міґель!
Стояти. Не ворушися.
Поклади пістолет!
-Білявко. -До стіни.
Дай мені пістолет.
Іди всередину.
Дай мені…
Всередину, курва.
Я казав не робити дурниць.
Іди.
Ти впевнена?
Правило шість: імпровізуй.
Але вони стануть агресивними.
Ще побачимося.
Як сказав би Вілсон, одна проблема за раз.
-Ходімо. -Побачимося.
-От гадство. -Так.
-Міґелю, де ти був? -Були справи.
Як мій тато?
Добре, але не завдяки тобі.
Що сталося?
Вибач.
Я її зламав.
Як?
-Упав. -Як?
-На ковзанах. -Ти не катаєшся.
Тому й не катаюся.
Викличу лікаря.
Я знаю, у кого скарб.
Весь цей час ми ганялися за Херонімо, Кортесом, Ґонсало…
-І жоден не мав скарбу. -Не переривай.
Пам'ятаєш, що сказала шаманка?
Вона багато чого казала.
Жінка майя заплатила, щоб звільнити народ від іспанців.
Тепер думай.
Яка жінка могла мати таку владу?
Чоловіки були вбиті в бою.
Жінки вижили.
Сасіль.
Сасіль. Дружина Ґерреро.
-Залишилося знайти, де вона його сховала. -Так, це логічно.
Про це я нічого не читав.
Бо історію завжди пишуть чоловіки.
Міґелю? Гей…
Міґелю?
Гей!
ШУКАЧІ ПРИГОД
Лауреана Райт де Клейнханс.
Журналістка, письменниця.
Провісниця фемінізму в Мексиці. Народилася в Таско-де-Аларкон у 1800 році.
Присвятила себе вивченню таких жінок, як Сасіль.
І хоча її документи ніколи не вважали…
-Інес не приїде? -Багато втрачено…
-Але є компіляція. -Вона не бере трубку.
-Лілі розповість. Вона любить історію. -Не історію, а плани.
У мене є план.
Елегантний міський план без комарів.
Ми йдемо на аукціон.
На офіційний чи на незаконну торгівлю історичними пам'ятками?
На незаконну торгівлю пам'ятками, звісно.
Для незаконної торгівлі нам потрібні гроші. Багато грошей.
Готово.
-Панове, добрий вечір. -Добрий вечір.
План А: купити речі Лауреани Райт
і тихенько піти.
План А нудний.
Іноді нудні речі — найрозумніші.
Готова, люба?
Любий.
Добрий вечір.
Дякую.
Я досі вважаю, що підбори зайві.
-Добрий вечір. -Вітаю.
-Мені подобаються. Вони тобі пасують. -Заспокойся.
-Добрий вечір. -Гаразд.
Бандо, бережіть мої гроші. Ми знаємо одне одного.
Дякую.
Усе готово.
Увійшли. Займайте свої позиції.
Ми на позиції.
Лео, ти там?
Аріель, мудак.
Я про нього майже забув.
Ти швидко вчишся, Бандолісе.
Школа бандитів.
Ти ж знаєш, що мікрофони відкриті?
Лео, твій вихід.
Лукасе, встановлюю камеру.
Вона на місці.
Маю картинку.
Став за мене.
Когось шукаєш?
Ні.
Добрий вечір, пані та панове.
Рада знову бачити вас тут.
Цього разу ми представляємо вам бездоганну, як на мене, колекцію.
-Ось наша ціль. Увага. -Дуже цікаві речі.
Лише для обраної групи.
Перший лот —
компіляція неопублікованих творів Лауреани Райт.
Ця жінка з Таско була відомою
не лише тим, що принесла в Мексику фемінізм.
-Я ставлю. Я хочу. -Вона була журналісткою…
Ні. Дозволь мені. Я маю в цьому досвід.
Стартова ціна — двадцять тисяч доларів.
20 000. Я почую 20 000 доларів?
Дякую, сер. Вітаю. 20 000 доларів.
Я почую 30 000 доларів?
30 000. Дякую. 30 000 доларів — пані позаду.
-Дякую. Я почую 40? -Аріелю, ну ж бо.
40 000 доларів.
Хто? 40 000 доларів пан. Дякую.
40 000 — цей пан. Я почую 50?
50 000 доларів — пані. Дуже дякую.
-От зануда! -Я почую 60?
-Усе йде чудово. -60 000 доларів…
-Нам справді потрібні ці тексти? -А нащо ми прийшли?
Вони не варті 60 000.
-Вони варті скільки я скажу. -Що там?
Бляха, я ставлю.
60 000. Хто?
-Козел. -60 000.
-Я стільки не платитиму. -Аріелю.
50 000 доларів раз…
-Ти мусиш. Аріелю. -Ні.
-Можна мені? -50 000 доларів два.
Аріелю, підніми руку.
-50 000 доларів… -Лот іде.
-Іншим боком. -Вибач.
Продано за 50 000 доларів пані.
Вітаю! Прекрасно.
Я тебе переоцінила. Переходимо до плану Б.
План Б?
План Б мені подобається більше.
А план А?
Його не було. Ти був потрібен, щоб зайти.
Ви божевільні. Не можна красти. Ви не вийдете живі.
Розслабся.
Погані новини.
Скасовуємо план Б — тепер план В.
Так, план В?
Так ще краще!
Я люблю план В.
Що за план В?
Викинути тебе звідси, бо ти зв'язався з Регіною.
Я не знаю ніякої Регіни.
Вона завжди мітить свій скот.
Пане, стійте!
Стійте!
Якщо ти мене викинеш, не буде фінансування.
Ти помиляєшся.
Це найприємніше в плані В.
ПОЛІЦІЯ
Що за…
Два.
Один.
Усе чисто.
СВІТЛО В ЗАЛІ — ВИМКНЕНО
Прошу зберігати спокій.
-Спокійно. -Що таке?
Нас оберігає служба безпеки.
-О ні. -Усе під контролем.
Не знаю, що таке, але ми зараз розберемося.
Сітлалі, можна.
Вставай.
Чотири кроки ліворуч.
Один, два, три, чотири.
Тепер чотири кроки праворуч. Раз, два…
Чекай.
Хтось проходить. Не дихай.
Зберігайте спокій.
Готуйся. Іди.
Ще один крок.
Ще три з половиною праворуч.
Один, два, три.
І маленький. Усе.
Воно ліворуч. Хапай.
-Не хвилюйтеся. -Воно у тебе.
Так, тепер назад. Розвернися.
Три кроки вперед.
Один, два, три.
-Чотири кроки ліворуч. -Увімкніть світло!
Два, три, чотири. Ще чотири ліворуч.
Три.
Сидіння перед тобою. Сідай.
-Ти там? -Боже! Що сталося?
Так. Ось іще.
-Тримаєш? -Бандити, є. Готуйтеся.
Зараз.
Ви колись увімкнете світло?
-Якого біса? -Вмикаю за три, дві, одну.
Скоро ми продовжимо…
Що сказати? Дякую за ваше терпіння і розуміння…
Усім ані руш!
Поліція!
-Судова поліція! -Фінансові злочини!
Усі три!
Це незаконний аукціон. Нікому ані руш!
Ой.
Клас!
Загалом у нас 200 000.
-А ще хабарі. -Міґелю!
Октавіо, навіщо ти стріляв?
Було натхнення.
О, ні.
Спокійно.
Я завжди спокійний.
Це він зламав мені руку.
То це не ковзани?
-Я на них не катаюся. -Знаю.
Віддайте те, що ви взяли.
Як Регіна хоче, щоб я знайшла скарб?
-Вона ж не дає. -Бо не довіряє.
-Руки вгору, вилупку! -Працюємо!
-Яке полегшення. -Та ти що!
-Пепо, у тебе підводка. -Стулися.
-Гей! -Віддайте вашу здобич!
-Робити, чи прийде ще хтось? -Роби.
Швидше!
-Пепо, візьми. У мене зламана рука. -Бідолашний.
Я думала, ми подруги.
Ми і є подруги, Лілі. Ми і є подруги.
Дякую за це, подруго.
-Ходімо! -Ходімо!
Ох і жінка.
Пішов геть.
Можна було щось зробити.
-У мене ще є кулі. -Їх багато.
-Так. -Правда.
Краще віддати їй, ніж Регіні.
Прекрасно, чудово, дивовижно. Ми знову ні з чим.
Що тепер, Міґелю?
-Їдьмо, поки не приїхала справжня поліція. -Так.
Усе гаразд?
Пробач.
Ти про що? Я хвилювався.
Була проблема.
Усе забрали паливні контрабандисти.
Вони у вас?
Схоже, що ні.
Ясно.
Все одно ці тексти їх нікуди не приведуть.
Думаєш?
Забудь про виставку Сльози Вогню у твоєму музеї.
Ні, це не варіант.
У мене вкрали 200 000 доларів.
Це не моя проблема.
Тебе спіймали.
Ти мені не потрібен.
Це не моя проблема.
Зрештою, ти таки справді «мудак Аріель».
Бережи себе.
Мені ви теж не потрібні.
Привіт, маленькі. Як ви?
Коли мама повернеться?
Я казала, що не знаю. Ви ж її знаєте.
А коли ми поїдемо додому?
Коли буде готовий дім, який я ремонтую. Я вам казала.
Мені подобався старий.
Мені теж. Він був чудовий. Але…
Іноді треба рухатися далі.
Слухайтеся маму Хермана, гаразд?
Мийте посуд і заправляйте ліжка.
Якщо вона буде задоволена, ви отримаєте сюрпризи. Гарні.
Я її запитаю.
-Люблю вас. -Бувай.
ОКТАВІО МОБІЛЬНИЙ
Іди нагору.
Іди нагору і прибери свою кімнату.
Давай.
Він не винен.
Що?
Октавіо. Він не винен. Це я.
Забудь про це.
Іди нагору.
Це миш'як.
Я б не ризикував.
Алекс піде зі мною.
Іду!
Та йду!
Що, вже скучила?
Ти не знаєш, що робити з тим, що вкрала?
Вважаєш, ти розумник?
Можливо.
Покликати решту?
Будьте як удома.
Якщо знайдемо золото, пропонуємо 20 %.
Ми хочемо 57 %.
-Ага. -Пепо…
Навіть не мрій.
П'ятдесят сім? Дивне число, Пепо.
Гаразд.
Слухай, Пепо. Там багато що ділити.
І всю роботу виконувати нам.
Серйозно, 20 % — це максимум.
Не обманювати.
Боже, ну й головний біль.
Я людина дії, а не читання.
Ще й букви дрібні.
Можливо, тобі не підходить ця лупа?
Ні. Звісно, ні. Бо це лупа.
Інакше було б погано.
Хай там як, це марно.
Тут жодного сенсу.
Ми не можемо відступити.
Не могти — теж вибір.
Я зрозумів.
Здається.
Ось.
Так.
«Завжди був інтерес
не допускати жінок до академічної освіти.
Один з небагатьох текстів іспанською, які я знайшла,
написаний жінкою майя і датується 1550-м роком.
"Я плачу, коли бачу, що завойовники зробили з моїм народом.
Ми звільняємо одного брата, а вони захоплюють двох.
Я розумію, що це програна битва.
Я повертаюся до коріння.
Я іду до притулку наших предків,
на Острів мертвих"».
Підписано…
Сасіль Ха.
Острів мертвих.
Я знаю, де він.
БУРЯ АЛЬВАРАДО, ВЕРАКРУС
Який сюрприз!
Я їду шукати скарб із вами.
А Алекс?
Він з батьком.
Ясно.
У нас для тебе 200 000 доларів.
Знаю, можливо, цього мало, але…
Може, це щось дасть.
Де ви їх узяли?
Вкрали в Аріеля на аукціоні.
Аріель.
Банда не проти віддати їх тобі.
Дякую.
Прошу.
Вітаємо у пригоді.
Цей некрополь належить до класичного періоду.
Гадаю, він збудований десь між 600-м і 1200-м роками…
Там більше тисячі гробниць. Як знайти гробницю Сасіль?
Не знаю.
А ти впевнений, що Сльоза Вогню буде там?
Ні, я не знаю.
Так. Я не здивована.
Ні, не знаю.
У нас повідомлення.
Я вас залишу.
Ні, будь тут.
Я хочу подихати.
Від Регіни.
Скажи їй,
що ми застрягли і в писаннях Лауреани нічого не знаходимо.
Гадаєш, варто й далі їм брехати?
Мені потрібен час.
Домовлятимуся з нею, коли матиму діамант.
Гаразд.
А якщо Сасіль збиралася звільнити рабинь в обмін на золото?
Не знаю. Можливо, там нема чого ділити.
Так.
Але краще не казати про це іншим.
Гей.
Можна скласти компанію?
Дякую.
Як твої брат і сестра?
Нормально.
Так.
Сьогодні мають дах над головою, а завтра — не впевнена.
Я дуже за них хвилююся.
Їм пощастило.
У них є ти.
Дякую.
Я ніколи не розумів, як найдивовижніша людина, яку я знаю,
мене помітила.
Лукасе.
І не просто помітила.
Вона хотіла бути зі мною. Чекала мене в Парижі.
Я боюся не справдити твоїх очікувань.
Я не зміг зробити те, що ти сказала.
Про те, щоб пізнати себе до стосунків. І…
Я нічого не знаю про себе.
Але знаю, що хочу бути з тобою.
Я більше не хочу боятися.
Чесне слово.
Нічого не скажеш?
Скажи хоч щось.
ПОВІДОМЛЕННЯ НЕВІДОМИЙ НОМЕР
ВІДПРАВ СВОЮ ЛОКАЦІЮ, ЯКЩО ХОЧЕШ ЩЕ КОЛИСЬ ПОБАЧИТИ СИНА…
Сучі…
Їсти хочеш?
Я не голодна.
Ти не проти?
Пробач, Інес.
Я б ніколи не став
наражати Алекса на ризик.
Ти це знаєш.
Так, я на нього впливаю не дуже добре. Однозначно.
Просто…
він талановитий.
Я це бачу.
І уявляю, що…
не знаю, що в майбутньому він може стати…
не знаю, шукачем пригод. Це було б погано.
Ні… Це погано, але…
Не знаю. Мене ніхто ніколи не вчив.
Я його бачу, бентежуся і намагаюся взяти на себе
роль, яка мені не належить.
Мені нема чого вам запропонувати.
Та я за вас готовий життя віддати.
Алекс у них.
Що?
Як це?
У кого він?
У Регіни.
У сучки, яка вкрала наші гроші.
Вони не довіряють Лілі і хочуть, щоб я убезпечила скарб.
Або Алекс не повернеться.
Не хвилюйся.
Усе буде добре.
І ось знову.
Ми на човні, пливемо за скарбом.
Так, але без Ті Ві.
Чому ти такий зі мною?
Що це?
Це ти.
Карлото.
Ти бачив Регіну.
Так.
Я не розповідала тобі всього, але ніколи не брехала.
Ця флешка не змінить того, що ми з тобою пройшли
й того, що ти про мене знаєш.
Я нічого не знаю про Карлоту. Не знаю, хто вона.
Я не знаю, чи вона шахрайка, злодійка…
убивця…
Ти вбила тата Регіни? Тому вона тебе ненавидить?
Ти ж розумієш, що вона робить?
Маніпулює, щоб ми розділилися.
-Такий її стиль. -Твій теж.
Ти мною маніпулюєш.
Тут усе складно.
Звісно, складно. З тобою завжди складно.
Це твоє.
Карлото.
Обережно зі скелями.
Чи хочеш потопити човен?
Він уже потонув.
Як напружено…
Стільки зусиль заради тієї, яка тебе не любить. Скільки разів ти це казав?
Ти знав, яка вона.
Так, вона тобі все не розкаже.
-Усі мають секрети. -Що?
-Ти її захищаєш.
-Ні. -Так.
Ти її ненавидів.
Зрештою я її трохи полюбив.
І я лише у твоїй голові.
Вона зникає,
повертається.
І знову. Зникає, а тоді повертається з якимось хлопцем.
А, зрозуміло.
-Що? -Ось воно.
-Що? -Ось у чому річ.
-Ні. -Так, звісно.
Я не такий. Ні.
Ні.
Ні. Та й він не винен. Він мені подобається.
Він дивний. Бандоліс дуже дивний, але він мені подобається.
Ти знову поводишся як козел.
Що тепер?
Просто розізлися.
Лютуй.
Не треба завжди бути тим, хто примиряє, спокійним.
Бо ти вигораєш.
Нормально все послати під три чорти.
Це здорово.
Що це таке?
Бісова сучка.
Хвороба моєї мами, психіатрична лікарня.
Усе моє життя на флешці.
Карлото, не читай. Це лайно.
Майже все правда.
Але й багато що замовчано.
Те, що ти гарна людина.
Вірна людина.
Боже, вона як рак.
Не читай це, Карлото.
Головне — я знаю, яка ти.
А ти це знаєш?
Ні.
Що ти там робиш?
Заходь.
Ти мала рацію. Лео нас обдурив. Вони в морі.
Шкода.
Я думала взяти його в команду.
Схоже, Карлота їх причарувала.
Чекай. Не йди.
Яка краща?
Кажи.
Ця.
Допоможеш?
Готуйся вирушати.
Іньїґо.
Карлото!
Доброго ранку.
Кошмар?
Не треба в нас цілитися.
Усе гаразд?
Віддай їй.
Стій.
На палубу.
Він хотів мене вбити.
Він зламав мені руку.
Шкода, що ви не зможете побачити скарб.
Серйозно? Це заради скарбу?
Просто поверни нам гроші.
Вибач, люба, але…
щось не хочеться.
-Як вона нас знайшла? -Нас здала сука поруч зі мною.
Клятий зрадник.
Ні.
Лео завжди був з нами.
Він лише вдавав, що з тобою.
Які ви милі.
Може, все розкажете одне одному?
-Ти знала, що тебе зашила я? -Так.
А ти? Ти розповів їй про ту ніч?
Чи секс зі мною — теж частина плану?
То ви не всім ділитеся.
Не розумію. Якщо не Лео, то хто?
Інес.
Ні. У них Алекс, але я нічого не сказала.
-Що? У них Алекс? -Алекс?
Чого мене навчив тато, так це не ставити все на одну конячку.
Мене привів Міґель.
Що?
Ні, я не…
Який я бовдур!
Флешка.
Карлото, ти їдеш з нами.
-Решту в трюм. -А Алекс?
Не знаю.
-Я подумаю. -Що?
-Регіно, поговорімо. -Спокійно.
-Зачиняй. -Ні!
Ми тобі й другу руку відірвемо!
-Лео. -Курва!
Припини, Лео!
Октавіо.
Що ти робиш?
Хороші новини.
Там тихо.
Я відчиню двері й виберемося звідси.
-Бляха, давай! -Так, зараз.
Негайно!
Просто її трохи важко відкрити.
Я не зміг відкрити.
Її заблокували й поклали зверху щось важке.
Треба зробити діру.
-Як? Кулаками? -Ні, так не відкриється.
Хай як, треба вибиратися.
Я займуся. Не хвилюйтеся.
Не може бути! Ти готовий до кінця світу.
Солдат є солдат. І…
І йому допоможе брат.
Чому ти нам не сказала? Ми б тобі допомогли.
Ти про це думала? Можеш нам сказати.
Сітлалі, я заради Алекса зроблю все.
І заради вас.
-А ми — заради тебе. -Ми поруч.
Гаразд. Закінчуймо.
Відійдіть.
Ні.
Регіно, не роби цього.
Я приведу тебе до діаманта. Я зроблю все. Прошу, ні.
-Не залишай незавершених справ. -Будь ласка.
Маю ціль.
Не роби цього.
Не треба. Прошу. Мано.
-Стріляй. -Ні, будь ласка!
Ні!
Господи! Що сталося?
Усе гаразд?
-Що це за срань? -Не знаю.
Нас підбили?
Що він робить?
Пробує вібрацію.
Гадаю, це «Пайк» .40 міліметрів.
Портативний.
Що? У нас влучила ракета?
-Так. -Це погано?
Гадаю, нічого хорошого, коли в тебе влучає ракета. Як думаєш?
Але якщо вона влучила над ватерлінією, хвилюватися нема про що.
Ага, над ватерлінією.
Час хвилюватися.
-Чорт! -Візьму молоток.
Клята ватерлінія!
-Затікає багато води. -Міґелю, відійди.
Заводьте.
-Бий! -Гей!
Швидше, Октавіо!
Бий сильно!
-Ще вода! -Сильніше!
-Бий! -Ну ж бо!
Гей!
Він рухається!
Він перевертається!
-Я тримаю. -Ще вода!
-Так! -Тримайтеся!
-Бий! -Ми тонемо!
Допоможіть!
Октавіо, не зачепи Інес!
-Бий сильно, Октавіо! -Сильніше!
Він ще нахиляється!
Придумайте щось інше — це не виходить!
-Октавіо! -Що нам робити?
Треба зробити як з приземленням літака!
І що ти тоді зробив?
Він надто нахилений!
Не відкривається!
Ми всі помремо!
Ми помремо!
Що, якби ми зараз були в Парижі?
-Зараз не час. -Що, Лукасе? Мені треба знати.
Якби ти обрав мене?
Що, якби я була у твоїх планах, ти б пам'ятав
і зараз ми були на Ейфелевій вежі…
Я тут не помру!
-Щоб ця сучка… -Так, Інес!
-Мій син їй не залишиться! -Так!
-Так, Інес! -Бий!
Сильніше!
-Інес! -Давай!
-Інес! -Інес, сильніше!
-Так, давай! -Ага!
Це вибухівка.
Ми можемо потонути, але вибору немає.
Так? Гаразд.
-Так. -Так.
Гаразд.
Активовано!
Усі вниз!
Переклад субтитрів: Ольга Галайда