‫אחרי שנים במהלכן‬ ‫שחררה את בני עמה מהספרדים,‬
‫זאזיל נעלמה.‬
‫אין לכך תיעוד רשמי,‬
‫אך האגדות מספרות שהיא עברה לבית סמוך למים.‬
‫אי שאפילו האלים שכחו.‬
‫כי שם…‬
‫רק המתים יכולים לנוח.‬
‫קרלוטה!‬
‫קרלוטה, את מקשיבה לי?‬
‫ברוכה הבאה לאי המתים.‬
‫יודעת מה?‬
‫השם הוא מחווה לחברים שלך.‬
‫בואי.‬
‫נלך לחפש קברים.‬
‫שמעת אותה. לכי.‬
‫אינס!‬
‫את בסדר?‬ ‫-אוקטביו…‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-ליאו!‬
‫תוריד את המעיל!‬
‫אני יודע שאתה אוהב אותו, אבל אתה תמות!‬
‫מיגל, אתה בסדר?‬ ‫-מיגל!‬
‫איפה לוקאס?‬ ‫-אני לא רואה אותם.‬
‫איפה סיטלאלי?‬
‫לוקאס! סיטלאלי!‬
‫לוקאס!‬
‫מה אתה עושה? בוא כבר.‬
‫לוקאס.‬ ‫-אני לא יכול.‬
‫אני לא יכול.‬ ‫-תסתכל עליי!‬
‫לוקאס, תסתכל עליי!‬
‫תקשיב, אתה סומך עליי?‬ ‫אני פה, בסדר? אני פה.‬
‫אתה יכול? בסדר.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫לוקאס!‬
‫שם, שם!‬
‫לוקאס!‬ ‫-אתם בסדר?‬
‫הצלחת!‬ ‫-הצלחתי!‬
‫תשמרו על הכוח שלכם,‬ ‫אנחנו עדיין רחוקים מהחוף.‬
‫כן, אבל צריך להתחיל להתקדם.‬
‫או שכרישים יטרפו אותנו או שנמות מתת-חום.‬
‫מה? כרישים?‬ ‫-לא!‬
‫מה פתאום כרישים?‬
‫אל תפחיד את הילד!‬
‫אין פה כלום, רק דגים קטנים.‬
‫התיק שלי.‬
‫אוקטביו!‬
‫אולי נצליח למצוא את הסירה שלך.‬
‫לא הייתה לך סירת גומי?‬ ‫-כן, אבל שכחתי אותה.‬
‫היא בעומק של 15 מטר.‬ ‫-חמישה עשר מטר?‬
‫אני אביא אותה.‬ ‫-רגע, סיטלאלי! תני לי!‬
‫בסדר.‬ ‫-ו… עכשיו!‬
‫לא, חכי. חכי. סיטלאלי!‬ ‫-סיטלאלי!‬
‫סיטלאלי!‬
‫אני מודד זמן!‬
‫לא נמאס לך להיות בובה על חוט?‬
‫כל החיים שלך היא השתמשה בך‬ ‫בשביל עבודה מלוכלכת,‬
‫ואתה נותן לה כי יש לך אובססיה אליה.‬
‫וואו, זה בטח ממש משפיל.‬
‫אתה חייב לתת לי ללכת.‬
‫אתה חייב לי.‬
‫ממש חלום, לא?‬
‫כמו כשהיינו קטנות‬ ‫ושיחקנו "חפשו את המטמון".‬
‫אה, לא. אבא שיחק בזה רק איתך.‬
‫וואו, את עדיין בטראומה.‬
‫לי זה מזכיר דווקא שהיית בלתי נסבלת‬
‫והכרחת אותי לבוא איתך לכל מקום.‬
‫טוב, אם אבא שיחק עם המשרתות,‬
‫למה שלא אעשה אותו דבר?‬
‫אל תעשי שטויות.‬
‫- המכון הלאומי לארכאולוגיה -‬
‫בוקר טוב.‬
‫אני מצטער, אבל המתקן סגור לציבור.‬
‫אסור לכם להיות פה. אני מצטער.‬
‫סליחה, לא… מה אמרת?‬
‫תראו מה זה, יש לנו כלי תחבורה.‬
‫מאנו, קח את מכשיר הקשר של השומר.‬
‫כמה זמן עבר?‬
‫חמש דקות ו-15 שניות!‬
‫מה? זה המון!‬
‫סיטלאלי!‬
‫משהו לא בסדר. אני לא רואה אותה.‬
‫ואם קרה לה משהו?‬
‫מה אם היא לא תצא?‬
‫ברור שהיא תצא!‬
‫אם מישהו יכול, זאת היא.‬
‫היא יכולה.‬
‫כמה זמן עבר?‬ ‫-היא יכולה.‬
‫חמש דקות וארבעים שניות!‬
‫היא יכולה.‬
‫אנחנו חופשיים!‬
‫סיטלאלי! הבוסית! את הבוסית!‬
‫את מעולה.‬ ‫-כן.‬
‫אוקטביו, אני מצטער על הספינה שלך.‬
‫לא חשוב, יהיו אחרות.‬
‫- בנדידוס -‬
‫הוא מת.‬
‫באמת?‬
‫תודה, אוקטביו. מה היינו עושים בלעדיך?‬
‫אתם מתכננים להישאר כאן בלי נשק?‬
‫אני יכול להישאר פה‬ ‫ולשמור על סירה שלא תיסחף.‬
‫אסור לנו להתפצל.‬
‫אתה רוצה להישאר לבד?‬
‫אם הם יהרגו אחד מאיתנו, הם יהרגו את כולנו.‬
‫צריך לעקוב אחריהם, אבל ממרחק, בלי להתקרב.‬
‫אני רואה עקבות של ג'יפ.‬
‫בטח הג'יפ שלו.‬
‫טוב, עכשיו אנחנו יודעים לאן ללכת.‬
‫מצטער.‬
‫תנוח על משכבך בשלום.‬
‫זאזיל, איפה את?‬
‫אין לך מושג איפה הקבר, נכון?‬
‫אין תיעוד של הקבר.‬
‫הוא אמור להיות בין הקברים שלא מקוטלגים.‬
‫שמעתם אותה.‬
‫תחפשו!‬
‫קדימה! להתפצל!‬
‫מיגל.‬ ‫-מה?‬
‫לפחות לא קשה לעקוב אחריהם.‬
‫קדימה, חבר'ה, אל תעצרו.‬
‫לוקאס.‬ ‫-לוקאס, אל תסתכל.‬
‫אני חי בבועה. אני חי בבועה.‬
‫אני לא מתכוונת לישון פה.‬
‫או שנמצא את הקבר, או…‬
‫או שמה?‬
‫מה עוד תיקחי ממני?‬
‫הייתי צריכה להשאיר את מיגל מוראלס בחיים.‬
‫הוא היה יודע למצוא את הקבר.‬
‫מיגל…‬
‫מה היית מחפש?‬
‫הנה עץ סייבה.‬
‫אחריה!‬
‫בואו!‬
‫בחזרה לשורשים.‬
‫איזה יופי. אז מה?‬
‫אולי הכוונה מילולית.‬
‫עצי הסייבה הם עצים קדושים.‬ ‫מיגל אמר לי את זה אלף פעמים.‬
‫אולי הקבר של זאזיל נמצא פה.‬
‫ראיתם את כל זה?‬
‫מיגל…‬ ‫-מיגל.‬
‫סליחה, אבל…‬
‫זה לא נורמלי.‬
‫טוב מאוד, לילי.‬ ‫ברור שהיא קבורה מתחת לעץ הסייבה.‬
‫עצי הסייבה קדושים,‬ ‫הם מקשרים בין הגיהינום לגן עדן.‬
‫אם כי זה לא אותו גן עדן…‬ ‫-היי, היי. נלך?‬
‫נלך? לאן נלך?‬ ‫-אל לילי. היא פה!‬
‫אבל בלי להתקרב יותר מדי, בבקשה.‬ ‫-ברור.‬
‫בחוכמה, אחרת הם יהרגו אותה.‬
‫או את סיטלאלי, לוקאס או אוקטביו.‬ ‫-היי.‬
‫לא את אוקטביו.‬
‫לא. לא.‬
‫זאזיל.‬
‫כל הכבוד. כל הכבוד, לילי.‬
‫יש פה משהו.‬
‫זאת תיבה.‬
‫עוד פריט מזדיין עם הסמל של קורטס.‬
‫תגידי לי שזה לא הכול.‬
‫יש פה מגילות קלף.‬
‫אין זכר לדמעת האש. אנחנו לא נמצא פה כלום.‬
‫הן לא מצאו כלום.‬ ‫-אין אוצר.‬
‫אולי זה הרמז‬
‫שיעזור למצוא את היהלום.‬
‫בעוד רגע יהיו פה הרבה אנשים.‬
‫ניקח את התיבה.‬ ‫אני מקווה שתצליחי לפענח את הרמז.‬
‫מי היה מאמין?‬
‫את ואני ביחד.‬
‫ממש כמו פעם.‬
‫סליחה!‬
‫מה את רוצה לשתות? קובה ליברה? מסקל? קרחיו?‬
‫שלום, מה נשמע? אפשר להביא לכן משהו?‬
‫מוחיטו‬
‫וקובה ליברה.‬
‫נשתה לחיי העבר.‬ ‫-בסדר, אני כבר מביאה.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-צהריים טובים.‬
‫שלום.‬ ‫-משטרת המדינה.‬
‫אני רוצה לשאול אותך כמה שאלות, בבקשה.‬
‫תפסנו את המלצרית.‬
‫אתם יודעים מה צריך לעשות, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אתה בא איתי. קח.‬
‫בהצלחה.‬ ‫-בוא נלך.‬
‫בהצלחה.‬
‫מה הצלחת לקחת?‬
‫את זה.‬
‫את זה?‬ ‫-עם זה אני יכול לפתוח כל דבר.‬
‫מקצועי מאוד, הא?‬
‫הכי חשוב שנהיה זהירים. תישאר רגוע.‬
‫מה עם זאת?‬
‫לא.‬
‫לא?‬
‫זאת, ברור שלא.‬
‫לא, זאת חתיכת גרוטאה מחורבנת.‬
‫זאת קטנה מדי.‬
‫לא יהיה לנו מקום.‬
‫טוב, מאחורה.‬
‫כן, אבל יראו אותנו.‬ ‫-כן.‬
‫חוץ מזה, אם ירד גשם, נירטב.‬
‫זאת, הכחולה. הכחולה מושלמת.‬
‫היא מזכירה לי‬ ‫את המכונית של אבא שלי בילדות.‬
‫לדעתי השחורה מושלמת.‬ ‫-למה?‬
‫קודם כול, הצבע הזה נורא.‬
‫לא יודע איזה צבע היה לאבא שלך,‬ ‫אבל אם כזה, הטעם שלו נוראי.‬
‫דבר שני, היא הרבה יותר חדשה.‬
‫האזעקה שלה, תאמין או לא, היא בדיחה.‬
‫היא יותר קלה משל זאת, והיא יותר גדולה.‬
‫תן לי לטפל בזה. אתה תטפל באופנועים.‬
‫בסדר, אדוני הקברניט.‬ ‫אני אראה לך איך עושים את זה.‬
‫נראה מי יפרוץ קודם.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני מתחיל.‬
‫צריך להיות דיסקרטיים, לוקאס.‬
‫אנחנו מושכים תשומת לב. תלך רגיל.‬
‫אני הולך רגיל.‬
‫הנה, הנה.‬
‫אנחנו צריכים מברג פיליפס.‬
‫קניתי אותם מהאינטרנט.‬
‫כן, יופי.‬
‫מברג פיליפס.‬
‫מהר, לוקאס.‬ ‫-מברג פיליפס.‬
‫מברג.‬
‫זה פלס.‬
‫מברג פיליפס.‬
‫הקיר הזה מושלם.‬
‫אז זאזיל הוציאה את כל הכסף שלה על עבדים.‬
‫איזו תמימות.‬
‫היא שחררה את בני עמה.‬
‫לא.‬
‫היא שחררה כמה.‬
‫את חושבת שזה השפיע על הספרדים?‬
‫ראית משהו שקשור ליהלום?‬ ‫-לא.‬
‫אולי אריאל יוכל לעזור לנו.‬
‫הוא לא יודע שום דבר.‬
‫סליחה.‬
‫הזמנת מוחיטו?‬
‫תה קר?‬
‫לא, לא הזמנו את זה.‬
‫זה בסדר. אני אשתה אותו.‬
‫הנה כמה מפיות.‬
‫לחיים.‬
‫- שירותים -‬
‫הוא משתחרר.‬
‫לצד השני.‬ ‫-בסדר.‬
‫הבנתי למה אין דברים כאלה במשחקי וידאו.‬
‫קדימה, קדימה.‬
‫בן זונה מניאק, תיפתח כבר!‬
‫כלי פריצה מחורבנים.‬
‫כמעט הצלחתי.‬
‫אוקטביו! אוקטביו, אוקטביו…‬
‫אוקטביו!‬ ‫-מה?‬
‫אתה יודע… שלום.‬ ‫-בוקר טוב. יום נחמד לים.‬
‫אתה יודע מה גזע אחד אמר לגזע השני?‬ ‫-מה?‬
‫בפעם אחרת.‬
‫חתיכת חרא.‬
‫איך מיגל במיטה?‬ ‫-מה?‬
‫על ליאו אני יודעת.‬
‫אני צריכה לשירותים.‬
‫את ממש משעממת.‬
‫מה שתגידי.‬ ‫תני לי את הכוס שלך, ואני אשתין בה.‬
‫איזו דרמה.‬
‫מאנו!‬
‫הילדה רוצה לשירותים. שים עליה עין.‬
‫אתה רוצה גם להיכנס ולנגב לי?‬
‫אל תעשי משהו מוזר.‬
‫ואל תסגרי את הדלת.‬
‫תזדרזי!‬
‫מה עכשיו?‬
‫שירותים, כן. מה עם השירותים?‬
‫הנה, הנה.‬ ‫-זהו.‬
‫כמעט.‬ ‫-תן לי.‬
‫עכשיו את זה שלמעלה.‬ ‫-למעלה?‬
‫כן, יש ארבעה.‬
‫איך חשבת שזה מחזיק? קדימה.‬
‫אני לא מגיע.‬
‫אז אני בטח לא אגיע.‬
‫בן זונה!‬
‫איך הולך?‬
‫טוב. כמעט הצלחתי.‬
‫כן, רואים. גם אני.‬
‫אני דיסקרטי.‬
‫זה קשה, מיגל.‬ ‫-נו כבר.‬
‫אוי, לא. משטרה.‬
‫מה?‬ ‫-משטרה.‬
‫לא, אני התקשרתי אליהם.‬ ‫-למה?‬
‫איי!‬ ‫-לוקאס!‬
‫זאת אומרת…‬
‫יש לי רק יד אחת.‬
‫אני יודע.‬
‫לוקאס. אוי…‬
‫אתם בחיים.‬
‫איפה היא?‬
‫בשירותים.‬
‫אני לא מבין. לא יודע…‬
‫כי החברים שלה בחיים, טמבל.‬
‫לא לזוז, גברת!‬
‫גם אתה.‬
‫תראו לי את הידיים.‬ ‫-למה? מה קרה?‬
‫כי מצאנו באי פקחים מתים,‬ ‫ואנחנו יודעים שהייתם שם.‬
‫אנחנו רוצים לדבר איתכם.‬ ‫-זאת בדיחה מזדיינת?‬
‫לא, זאת לא בדיחה מזדיינת.‬
‫אוקטביו, התרנגולת חרבנה!‬
‫לא היה טנדר עם פחות חיות?‬
‫נראה לכם שהתרנגולות‬ ‫יכולות להדביק אותנו במחלות?‬
‫כי פעם קראתי שאפשר להידבק מהן בפסוריאזיס,‬
‫בצרעת, בסרטן הערמונית…‬
‫די כבר, לוקאס!‬
‫אהבה לבעלי חיים‬
‫היא התכונה האצילית ביותר‬ ‫שיכולה להיות לבן אדם.‬
‫מצד שני, אני לא זה שגנב את הגרוטאה הזאת.‬
‫תתלוננו לליאו.‬
‫מצטער, חבר'ה. אחר כך נמצא משהו יותר טוב.‬
‫כמעט פתחתי מכונית‬ ‫הרבה יותר טובה מזאת, ובלי חיות.‬
‫חשבתי שניסית מספיק אחרי 15 דקות,‬
‫כשהתחלת להתאגרף עם הדלת. לא יודע.‬
‫אני לא אתווכח.‬ ‫-ברור שלא.‬
‫אין לנו מושג איפה האוצר, נכון?‬
‫לא. היו שם רק מטילי זהב כמו בקבר של גררו‬
‫ומגילות עם כתב חרטומים.‬
‫קודקסים?‬
‫אלה קודקסים.‬ ‫-קודקסים.‬
‫איפה הקודקסים?‬ ‫-אה, סליחה.‬
‫לא היה לי זמן לגנוב אותם‬ ‫בזמן שהייתי חטופה.‬
‫אין לי זמן לשחק בשוטרים וגנבים‬ ‫כל עוד הבן שלי בן ערובה של רחינה.‬
‫סע מהר, בנדוליס.‬
‫את גם וגם.‬ ‫-אני צריכה לחזור למרידה!‬
‫כן… חבר'ה, אתם יודעים איפה יש תחנת דלק?‬
‫די, בבקשה.‬
‫מה?‬
‫כן, המפקד.‬
‫תשחרר אותם.‬
‫מה?‬ ‫-תשחרר אותם, גבר!‬
‫ברשותך, גברתי.‬
‫גברתי, אני מצטער.‬
‫תקשיבי, המפקח סיפק לנו מידע לגבייך.‬
‫טעינו.‬
‫אל תדאג.‬ ‫-זאת הייתה…‬
‫בסך הכול עשיתם את העבודה שלכם.‬
‫אני אדבר עם המפקדים שלך‬ ‫ואדאג שתקבל את המנוחה שמגיעה לך.‬
‫הדברים שלי.‬
‫אם נצא עכשיו, אני אוכל להשיג אותם.‬ ‫-לא.‬
‫תיפטר מהילד המזוין.‬
‫היי, עצור. תסתכל! מוכרים פה דלק.‬
‫- קרח -‬
‫לא נראה לי שהדלק הזה חוקי במיוחד.‬
‫מי שמדברת.‬
‫יש לנו כסף?‬ ‫-יש לי. רגע.‬
‫אה… יש לי 69 פזו.‬
‫מספיק לממתק.‬
‫איזה ממתק עולה 69 פזו?‬
‫אני אדאג לזה.‬
‫חכי, חכי.‬ ‫-מה את עושה?‬
‫את תעשי את הקטע שלך, לא? אני רוצה ללמוד.‬
‫קדימה.‬
‫תעשי מה שאני עושה.‬ ‫-בסדר.‬
‫איזה חום!‬
‫מה קורה?‬
‫שלום.‬
‫מה נשמע?‬
‫שלום, בחור.‬
‫שלום, צהריים…‬ ‫-מה נשמע?‬
‫צהריים טובים.‬
‫אפשר?‬ ‫-לא. כן.‬
‫כן או לא?‬ ‫-כן, בבקשה.‬
‫את יכולה.‬
‫לא תאמין מה קרה לנו.‬
‫היינו בדרך למסיבה,‬ ‫וחמש דקות לפני שהגענו, נגמר לנו הדלק.‬
‫לגמרי.‬
‫נראה לי שאלה גנבי הדלק שיש פה.‬
‫כן. זה לא משנה.‬
‫אז רצינו לבקש ממך טובה‬
‫ולשאול אם תסכים שנתדלק פה.‬
‫רק קצת. ראיתי שיש לך דלק.‬
‫זה יהיה מתוק מצדך. ממש תעזור לנו.‬
‫והמסיבה ממש קרובה. אתה יכול לבוא אחר כך.‬
‫תשתה איתנו משהו. אנחנו נזמין אותך.‬
‫יש לנו חבר שהוא דיג'יי אדיר.‬
‫ויש לנו הרבה חברות יפות בשבילך.‬
‫מאיפה אתה?‬
‫כן.‬ ‫-סליחה. רק שנייה.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-מה שאת עושה.‬
‫את מגזימה. הוא רועד.‬
‫הוא בלחץ מאז שנכנסנו.‬
‫- רצח באי המתים -‬
‫וואו, כבר מחפשים אותנו?‬
‫אני מצטער. התקשרתי ברגע שהגעתן.‬
‫בטח. איזו חוצפה.‬
‫יצור.‬ ‫-לא, אל תירו בי!‬
‫קדימה, מהר!‬
‫המשטרה בדרך!‬
‫מה?‬ ‫-סע כבר!‬
‫עצור, עצור.‬
‫נו, באמת.‬
‫בדיוק מה שהיינו צריכים.‬
‫יכול להיות שהם מחפשים סמים.‬
‫למישהו יש סמים?‬
‫הם לא מחפשים סמים.‬
‫אולי הם כן.‬
‫אבל הם מחלקים עלונים.‬
‫אלה התמונות שלנו.‬ ‫אני לא מבינה איך הם עשו את זה.‬
‫תוך כמה שעות הגענו לרשימת המבוקשים.‬
‫צריך צו משר הפנים בשביל דברים כאלה.‬
‫אמרתי לכם שלרחינה יש כוח‬ ‫ושאסור להתעסק איתה.‬
‫אמרת לנו, מה? יפה מצדך, קרלוטה.‬
‫צריך לרדת מהכביש.‬
‫השבילים האלה בטוחים?‬
‫כן, הם בטוחים.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן, בטוח.‬
‫כל הכבוד.‬
‫מצטער, חבר'ה.‬
‫עצור! אתה חונק את המנוע.‬
‫טוב, אי אפשר להמשיך.‬
‫טוב, אם נסתכל על הצד החיובי,‬ ‫לפחות יש לנו צל.‬
‫בואו נצא מפה.‬
‫איי! איזה מטומטם אני!‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫היד העקומה שלי.‬ ‫-אוי, לא.‬
‫אינס, את זוכרת…?‬
‫את זוכרת איך הכרנו? כשעצרת אותי?‬
‫ברור. התאהבת בי לגמרי.‬
‫התעלפת.‬
‫מאז ולתמיד.‬
‫לא, רציתי לספר לך‬ ‫על הפעם ההיא שחטפו את אבא שלי.‬
‫הם החזיקו אותו שלושה ימים.‬
‫אלכס יהיה בסדר.‬
‫הם צריכים אותו כקלף מיקוח.‬ ‫הם רוצים רק את האוצר.‬
‫אנחנו נמצא אותו.‬
‫תודה.‬ ‫-בואי הנה.‬
‫אני ממש מזיע. סליחה.‬ ‫-איכס.‬
‫נשיקה עסיסית.‬
‫טוב, שימו לב. דוח מצב.‬
‫אין לנו דלק.‬
‫אין לנו אספקה.‬
‫אין לנו כסף.‬
‫אין לנו טלפונים.‬
‫לי עדיין יש טלפון. תראה.‬
‫לי יש 69 פזו.‬ ‫-מושלם.‬
‫יש לנו טלפון, 69 פזו ואת הסכין שלי.‬
‫בואו נתחיל ללכת. המלון רחוק מפה.‬
‫ייקח לנו שנים להגיע.‬
‫אם נצא יותר מהר, נגיע יותר מהר.‬
‫אני לא מוצא טעות בהיגיון שלך.‬
‫תודה.‬
‫אפשר לעצור לאכול מנגו?‬
‫מנגו?‬ ‫-קוקוס, שזיפים, משהו.‬
‫יש לי כסף למנגו.‬ ‫-במנגו יש תולעים.‬
‫קודם נזכרתי באקפולקו.‬
‫זוכר?‬
‫אני גנבתי מכונית,‬ ‫ואתה התחפשת לאשת מכירות מצ'יאפס.‬
‫כן, עם פרחים מזינקנטאן.‬ ‫-כן.‬
‫היה כיף.‬
‫תודה שבאת לחפש אותי.‬ ‫-אף אחד לא נשאר מאחור.‬
‫כשהייתי נערה וברחתי מהבית,‬
‫ליאו מצא אותי ברחוב,‬
‫ועזר לי. ואתה יודע מה?‬
‫גם לו לא אמרתי איך קוראים לי בהתחלה.‬
‫היו לי המון שמות.‬
‫זה לא משנה לי.‬ ‫-לילי, לא אכפת לי.‬
‫מה אתה רוצה לדעת?‬
‫תגיד לי.‬
‫אני אספר לך הכול. אני לא רוצה שנהיה ככה.‬
‫לא, כלום. אני…‬
‫אני בסדר, תודה.‬
‫תקשיבי,‬
‫אנחנו נמצא את דמעת האש.‬
‫אני אעזור לך לפתור את הבעיה שלך.‬
‫ואז אני רוצה לא לראות אותך יותר.‬
‫עדיף ככה.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫היי!‬
‫אני בא.‬
‫איפה הילד?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫מה אתה מחפש?‬
‫תותים, פטריות, בצל, צנונית.‬
‫ואיפה הם?‬
‫עוד לא מצאתי.‬
‫אה…‬
‫אבל יש לי עשבים.‬
‫אתם תודו לי כשנהיה על סף רעב.‬
‫נראה לי שאני יותר רעבה מזה.‬
‫לילי?‬
‫זיינת את רחינה.‬
‫מה? לא. כן.‬
‫לא זיינתי אותה. להפך.‬
‫מה זאת אומרת להפך?‬
‫היי, לא. אל תהיי כזאת.‬
‫את עזבת.‬
‫נעלמת, זוכרת?‬
‫הכלבה הזאת חטפה אותי, עינתה אותי ו…‬
‫נראה לך שהיא נתנה לי ברירה?‬
‫כן, בחרתי בזה על פני לא יודע מה.‬
‫זהו?‬
‫לא.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אני מצטער.‬
‫הילד בחיים.‬
‫תמיד עשיתי כל מה שביקשת, אבל לא את זה.‬
‫מתחיל להחשיך.‬
‫תראו את המקום הזה!‬
‫לא רע לזמן קצר, נכון?‬
‫וואו, מגניב, לא?‬
‫אני מקווה שעשו פה חיטוי.‬
‫רק ללילה אחד, לוקאס.‬ ‫מחר נראה איך נפתור הכול.‬
‫יפה מאוד.‬
‫יש לנו מזל שמצאתי משהו בדרך.‬
‫ריח מעולה.‬
‫מה זה?‬
‫פטריות עם פטרוזיליה.‬
‫וזה…?‬ ‫-אל תיגע!‬
‫מה קרה?‬ ‫-זה עוד לא מוכן.‬
‫קאנצ'ה, זאת אינס.‬
‫איפה את, אינס? במה הסתבכת עכשיו, ילדונת?‬
‫הסתבכת פושעים או מה?‬
‫לא, אנחנו לא הרעים, קאנצ'ה.‬
‫הפרצוף שלך מופיע בכל מקום.‬
‫נראה לך שאני לא יודעת?‬
‫אל תבואי הנה.‬
‫הבוס המשופם שלך כבר השעה אותך.‬
‫בן זונה משופם…‬ ‫-מה את עושה?‬
‫הטלפון שלי לא עשה לך כלום. תירגעי.‬
‫זה לא משנה. הוא אפילו לא טעון.‬
‫כן.‬ ‫-משהו כזה, כן?‬
‫כן. קצת פחות אנימה, אבל יפה מאוד.‬
‫זאזיל שילמה בזהב כדי לשחרר את בני עמה, כן.‬
‫חרונימו, גונזלו, זאזיל. הם גנבו את הזהב.‬
‫גונזלו מת.‬
‫כן.‬
‫ואז זאזיל משלמת עבור החופש של בני עמה,‬
‫באמצעות הזהב.‬ ‫-בני עמה, כן.‬
‫היא עשתה דבר מדהים.‬
‫היא החזירה להם חלק מהכבוד שנלקח מהם.‬
‫מספיק.‬
‫אז אין אוצר?‬
‫לא, יש. יש, יש. כן, יש המון זהב.‬
‫ואזמרגדים, אבני אודם, הכול.‬
‫מיגל, זאת זאזיל עם דמעת האש, נכון?‬
‫דמעת האש?‬
‫כן, זה… אחד מהפריטים.‬
‫פריט יקר ערך, אחד מני רבים.‬
‫מה אתם לא מספרים לנו?‬
‫מי…? מה? מי…?‬
‫מה קרה לכם?‬
‫אנחנו… פרררר…‬
‫איזה מרק…? איזה מרק יש בפטריות?‬
‫קטפתי פטריות ושמתי אותן במרק.‬
‫אוי, לא.‬ ‫-פטרוזיליה.‬
‫וגם פטרוזיליה.‬
‫עכשיו אני יודע איזה מין פטריות אלה.‬
‫בלי לחץ, בלי לחץ…‬
‫בנדוליס!‬
‫זאת זאזיל עם דמעת האש.‬
‫אין אוצר.‬
‫לא, יש. יש, יש.‬
‫אינס!‬
‫מה קרה?‬
‫גם את שמת לב?‬ ‫-למה?‬
‫איך הם משקרים.‬
‫כן! לא, רגע. מי?‬
‫כולם. כולם משקרים. אבל בעיקר היא. תסתכלי.‬
‫כן, היא משקרת.‬
‫כן.‬
‫היא משקרת.‬
‫פעמיים, פעמיים…‬
‫שקרנית.‬
‫שקרנ… שקרנית קטנה. שקרנית.‬
‫אוי.‬
‫את אמיתית?‬
‫שנים עשר בשבעים.‬
‫שלום.‬
‫את כן אמיתית.‬
‫שבעים?‬
‫כן.‬
‫בסדר, רגע.‬
‫יש לי 69.‬
‫בוקר טוב, ציפורים.‬
‫מיגל, הפחדת אותי.‬
‫זה תירס?‬
‫אוקטביו, מה נתת לנו?‬
‫אוקטביו עדיין בטריפ.‬
‫אבל היה יופי של לילה.‬
‫כן, מסיבה מעולה.‬ ‫-אפשר?‬
‫ארוחת בוקר.‬ ‫-מישהו רוצה?‬
‫יש לי חדשות טובות.‬ ‫-מה?‬
‫אני יודע איך נגיע הביתה.‬ ‫-איך?‬
‫אתם תמותו על זה.‬
‫-הנה, למקרה שתראה אותם.‬
‫- משטרת המדינה -‬
‫יש לי כלב.‬
‫מה אמרת?‬
‫בוקר טוב.‬
‫לא, בוקר טוב זה "גוטן מורגן".‬
‫אמרת "יש לי כלב".‬
‫אין לי כלב.‬
‫בפעם הבאה אל תגיד כלום.‬
‫קדימה, סיטלאלי, תעשי יודל…‬
‫איך, איך?‬
‫עכשיו תורך, אוקטביו. תעשה יודל…‬
‫מה קרה?‬
‫חימנה?‬
‫חימה!‬
‫אבא!‬
‫חימה!‬
‫פה!‬
‫אבא?‬
‫פה!‬
‫מה קרה?‬
‫החוואי והאנשים שלו ברחו.‬
‫אני כל הזמן שוכח אותו.‬
‫אמרתי לכם שהם ישתגעו מרוב כעס.‬
‫תודה.‬
‫אבא?‬
‫מה?‬
‫תסלח לי.‬
‫סליחה.‬
‫קאנצ'ה, לא, אני מתקשרת מהמלון של מיגל.‬
‫תירגע, קאנצ'ה.‬ ‫לא, אף אחד לא יאתר את השיחה.‬
‫רציתי רק לדעת אם אתה יודע משהו על אלכס.‬
‫נדבר אחר כך.‬
‫הם לא יודעים כלום.‬
‫אוקטביו.‬
‫אוקטביו!‬
‫אתה בסדר?‬
‫הפטריות ירדו לך? הכול בסדר?‬
‫ראיתי את זה.‬
‫הטבע חכם.‬
‫הפטריות לא משקרות.‬
‫ראיתי הכול.‬
‫מה ראית?‬ ‫-הכול.‬
‫ראיתי הכול, את כל הסיפור.‬
‫לא ראיתי את העץ, ראיתי את היער.‬
‫לא ראיתי אריח, ראיתי פסיפס.‬
‫לא ראיתי גבינה או עגבנייה,‬ ‫ראיתי סלט קפרזה.‬
‫מה אתה מנסה להגיד, אוקטביו?‬ ‫לא הבנתי כלום. מה ראית?‬
‫את דמעת האש.‬
‫היינו עיוורים לגמרי.‬
‫איך לא ראינו את זה קודם?‬
‫תתקשרי לרחינה.‬
‫בואי נציע לה עסקה.‬
‫איך הצלחת ללכלך את המרפקים?‬
‫סליחה, היינו צריכים…‬
‫היינו צריכים לבדוק.‬
‫הם שברו את המנעול‬ ‫בעזרת אבן או את חפירה, ו…‬
‫חימה.‬
‫לא, אני מבקש סליחה.‬
‫אני סיבכתי אותך בכל זה.‬
‫בית השחי…‬
‫אפשר?‬
‫כן, בטח.‬
‫והחזה.‬
‫הגב שלך.‬
‫תסתכל.‬
‫יש משהו כזה.‬
‫זאזיל נתנה את דמעת האש כמנחה.‬
‫אבל למי?‬
‫למה?‬
‫תקשיבי,‬
‫אולי זה היה תשלום‬
‫כדי שלא יטרידו אותה יותר על האי, לא?‬
‫המחיר של למות בשלווה.‬
‫לא, איזה תשלום? זה לא היה תשלום.‬
‫היא החזירה אותה למקום‬ ‫אליו היא שייכת, לעם שלה.‬
‫אבא?‬ ‫-כן, בן.‬
‫מה?‬
‫מה קרה לכם? לעזאזל. מה קרה?‬
‫מה?‬
‫לעזאזל.‬
‫אבא.‬ ‫-מה?‬
‫אתה יודע על מה אתה מדבר?‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו מדברים על דמעת האש, לא?‬
‫זאזיל לקחה אותה מקורטס.‬
‫ידעת על זאזיל?‬ ‫-לא, לא בדיוק.‬
‫חשדתי בזה, במובן מסוים, כי…‬
‫טוב, עובדה שהיא גנבה אותה.‬
‫שלום!‬
‫שלום.‬ ‫-תמיד היית כזאת יפה.‬
‫תראה איזו יפה החברה שלך.‬
‫איזה זוג נחמד אתם. תתחתנו כבר!‬
‫אוי, חואן.‬
‫אז מה היא עשתה? מה היא עשתה עם היהלום?‬
‫מיגל, כבר אמרתי לך. אתה פשוט לא מקשיב.‬
‫היא וגונזלו תמיד רצו להחזיר אותו‬
‫למקום שממנו מוקטזומה גנב אותו.‬
‫איזה מקום?‬ ‫-אין לי מושג. אני לא יודע.‬
‫אני לא מומחה בנושא הזה.‬
‫פרופסור רמירז.‬
‫הוא עבד איתי. זוכר?‬ ‫-כן.‬
‫דבר איתו.‬
‫כן, הוא מומחה לכל הנושאים האלה.‬
‫מי זה? אתה מכיר אותו?‬
‫לא פגשתי אותו. אני יודע מי הוא.‬ ‫הם נפגשו לפני הרבה…‬
‫הרבה זמן ליד קברים בסיירה טרהומרה.‬
‫בצ'יוואווה.‬
‫איפה הוא גר?‬
‫אבא?‬
‫היה טוב לראות אותך, זקן.‬
‫נדמה לי שזאת הייתה לטאה אדומה.‬ ‫-נו, באמת.‬
‫רמירז חייב להיות בצ'יוואווה. משם המומיות.‬
‫בסדר, אבל צ'יוואווה זה לא בדיוק מקום קטן.‬
‫לא, זאת המדינה הכי גדולה במקסיקו.‬
‫יופי.‬
‫מתי תכננתם לספר לנו?‬
‫מההתחלה ידעת שאין זהב.‬
‫לא. לא מההתחלה.‬
‫אבל יש יהלום,‬
‫היהלום הכי גדול שנראה אי פעם.‬
‫והיית נותנת אותו לרחינה‬ ‫בלי שנקבל את הכסף בחזרה?‬
‫לא.‬
‫או שכן.‬
‫אבל היי, אם לא אתן לה‬ ‫את היהלום, היא תרדוף גם אחריכם.‬
‫ניצלת אותנו, לילי.‬
‫את רק משקרת כל הזמן.‬
‫מאיפה הבאת את זה?‬ ‫-הוא מחביא נשק בכל מקום.‬
‫אוקטביו, מה אתה עושה?‬ ‫-בלי לחץ.‬
‫גם אתה ידעת, נכון?‬
‫שהיא מחפשת יהלום?‬
‫כן.‬
‫תקשיבו, אני צריכה להחזיר את אלכס אליי.‬
‫אז אני אתן לרחינה את היהלום.‬
‫כבר ברור שאנחנו לא יכולים לסמוך עליכם.‬
‫אינס,‬
‫עשית איתה עסקה?‬
‫היא תחזיר לנו את הכסף.‬
‫אינס ואני נמצא את היהלום.‬
‫אם אתם רוצים להצטרף אלינו, אתם מוזמנים.‬
‫חוץ מלילי.‬
‫לוקאס?‬
‫לא יודע.‬
‫אני אישאר עם מיגל,‬ ‫למרות שאני אוהב אתכם מאוד.‬
‫מצוין. בנדוליס?‬
‫זאת שאלה קצת מטומטמת, אתה לא חושב, חבר?‬
‫היא מיועדת לך, בגלל זה.‬
‫בטח.‬
‫סיטלאלי?‬
‫אה…‬
‫אני אלך עם אינס. אני צריכה את הכסף.‬
‫אני ממש צריכה את היהלום.‬
‫אני מצטערת, לוקאס.‬
‫מיגל, אתה יודע שאני מעריך אותך, מיגל.‬
‫גם אני מעריך אותך.‬ ‫-יופי.‬
‫את עושה טעות.‬
‫טעיתי מספיק כשסמכתי עלייך, לילי.‬
‫טוב. מעכשיו נלך בדרכים נפרדות.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬