După ani în care și-a eliberat poporul de spanioli,
Zazil a dispărut.
Nu sunt înregistrări oficiale,
dar folclorul spune că s-a dus la o casă pe apă.
O insulă de care uitaseră până și zeii.
Pentru că acolo
doar morții se pot odihni.
Carlota?
Carlota, mă asculți?
Bun-venit pe Insula morților!
Uite…
Un tribut adus amicilor tăi.
Haide!
Să căutăm morminte!
Ai auzit-o, mișcă!
Inés!
- Ești bine? - Octavio…
- Ești bine? - Leo!
Dă-ți jos geaca!
Știu că-ți place, dar mori așa!
- Miguel, ești bine? - Miguel!
- Unde e Lucas? - Nu-i văd!
Unde e Citlali?
Lucas! Citlali!
Lucas!
Ce faci? Să mergem!
- Lucas! - Nu pot.
- Uită-te la mine!
Uită-te la mine!
Ai încredere în mine? Sunt aici, bine? Sunt aici.
Poți să faci asta? Bun.
Unu, doi, trei!
- Lucas! - Acolo!
Acolo!
- Lucas! - Sunteți bine?
- Ai reușit! - Am reușit!
Păstrați-vă puterile, suntem departe de plajă.
Da, dar trebuie să mergem.
Ne atacă rechinii sau hipotermia.
- Ce? Rechini? - Nu!
Ai zis rechini?
Nu-l speria pe copil!
Nu e nimic! Doar peștișori!
Rucsacul meu!
Octavio!
Poate îți recuperăm barca.
- Nu aveai o Zodiac pe barcă? - Da, dar las-o baltă!
- E la 15 metri sub apă. - La 15 metri?
- O iau eu! - Stai! Te cronometrez.
- Bine. - Și… acum!
- Nu, stai! Citlali! - Citlali!
Citlali!
O cronometrez!
Nu te-ai săturat să fii jucăria ei?
Te-a folosit toată viața pentru treburi murdare,
iar tu îi permiți căci ești obsedat de ea.
Sigur e foarte umilitor.
Trebuie să-mi dai drumul.
Îmi ești dator.
Nu e grozav?
Ca atunci când eram mici și căutam comori împreună.
Da, am uitat. Tata se juca jocul ăla doar cu tine.
La fel de obsedată ca întotdeauna.
Îmi amintesc cât erai de insuportabilă, târându-mă peste tot cu tine.
Dacă tata se juca cu servitoarele,
eu de ce să nu mă joc?
Nu face vreo prostie!
INSTITUTUL NAȚIONAL DE ARHEOLOGIE
Bună dimineața!
Îmi pare rău, dar unitățile sunt închise.
Nu aveți voie aici. Îmi pare rău.
Scuze… Nu înțeleg.
Acum avem mijloc de transport.
Mano, ia radioul paznicului!
Cât timp a trecut?
Cinci minute și 15 secunde!
Ce? E mult!
Citlali!
Nu e bine, n-o văd.
Dacă a pățit ceva?
Dacă nu iese?
Sigur că va ieși!
Doar ea poate să facă asta!
Ea poate.
Ea poate!
- Cât timp a trecut? - Poate.
Cinci minute, 40 de secunde!
Ea poate.
Libertate!
Citlali, ești tare! Ești cea mai șmecheră!
- Ce simpatici sunteți! - Da!
Octavio, îmi pare rău pentru barcă.
Nu contează, îmi iau alta.
BANDIȚI
E mort.
Serios?
Mersi. Nu știu ce ne-am face fără tine.
Vreți să mergeți înainte fără arme?
Pot sta să am grijă de barcă, ca să nu se îndepărteze.
Nu ne putem despărți.
Vrei să rămâi singur?
Dacă omoară unul, ne omoară pe toți.
Trebuie să-i urmărim de la distanță, fără să ne apropiem.
Văd urme de jeep.
Era al lui.
Bun. Acum știm încotro să mergem.
Îmi pare rău.
Odihnește-te în pace!
Zazil, unde ești?
Habar n-ai unde e mormântul, nu?
Nu s-a găsit mormântul.
Ar trebui să fie printre cele neînregistrate.
Ați auzit-o.
Căutați-l!
Hai! Împrăștierea!
- Miguel! - Ce?
Măcar nu e greu să le luăm urma.
Haideți, nu vă opriți!
- Lucas! - Lucas, nu te uita!
Trăiesc în propria bulă.
N-am de gând să dorm aici.
Ori găsim mormântul, ori…
Ori ce?
Ce-mi mai iei?
Trebuia să-l las pe Miguel în viață.
El ar fi găsit mormântul.
Miguel…
tu ce ai căuta?
E un copac Ceiba.
După ea!
Hai!
Înapoi la rădăcini.
Frumos. Și ce?
Poate e cu sens propriu.
Ceiba sunt copaci sacri. Miguel mi-a spus asta de o mie de ori.
Poate că mormântul lui Zazil e aici.
Ați văzut toate astea?
- Miguel… - Miguel.
Îmi pare rău…
dar nu e normal.
Bravo, Lilí! Sigur că e îngropată sub copacul Ceiba.
Ceiba erau copaci sacri, legătura între Xibalbá și Rai.
- Deși nu era același Rai… - Bun. Mergem?
- Ce? Unde mergem? - O salvăm pe Lilí, e acolo.
- Dar fără să ne apropiem. - Desigur.
Cu grijă, altfel o omoară.
Sau pe Citlali, pe Lucas, pe Octavio.
Nu pe Octavio.
Nu.
Zazil.
Foarte bine, Lilí.
E ceva aici.
E un cufăr.
Încă un lingou cu semnul lui Cortés.
Spune-mi că nu e tot!
Sunt niște pergamente.
Nici urmă de Lacrima de foc. Nu vom găsi niciodată nimic.
- N-au găsit nimic. - Nu e nicio comoară.
Poate că ăsta e indiciul
ca să găsesc diamantul.
Locul ăsta se va aglomera în curând.
Luăm cutia. Sper să-ți dai seama ce-i cu ea.
Cine-ar fi zis?
Tu și eu, împreună.
Ca pe vremuri.
Scuzați-mă!
Ce vrei? Rom cu Cola, mezcal, carajillo?
Bună, ce faceți? Ce să vă aduc?
Un mojito
și un rom cu Cola.
- Să toastăm pentru trecut! - Bine. Imediat.
- Bună dimineața! - Bună!
- Poliția.
Am câteva întrebări pentru tine.
Chelnerița e ocupată.
- Știți ce aveți de făcut, nu? - Da.
Tu vii cu mine. Poftim!
- Succes! - Să mergem!
Succes!
De ce ai făcut rost?
Astea.
- Astea? - Pot deschide orice cu asta.
Foarte profesionist, nu?
Cel mai important e să ai grijă. Să fii calm.
Ce zici de asta?
Nu.
Nu?
Asta, evident, nu.
Nu, e o rablă de rahat.
Asta e prea mică.
N-am încăpea.
În spate.
- Da, dar am fi văzuți. - Da.
În plus, dacă plouă, ne udăm.
Asta. Cea albastră. E perfectă.
E ca mașina părinților când eram mic.
- S-ar potrivi cea neagră, zic eu. - De ce?
Culoarea aia e nașpa.
Nu știu a tatălui cum era, dar, dacă era așa, avea gusturi proaste.
Iar asta e mult mai nouă.
Sistemul de securitate, crezi sau nu, e o glumă,
mai ușor de spart. Și e mai mare.
Mă ocup eu. Tu fă rost de motoare!
Bine, căpitane. Să-ți arăt cum se face!
- Vedem cine o sparge primul. - Bine.
Imediat.
Trebuie să fim discreți.
- Se uită lumea. - Mergi normal!
Merg.
Acolo.
Ne trebuie o șurubelniță în cruce.
Le-am cumpărat online.
Sunt grozave.
Șurubelniță în cruce.
- Repede! - Șurubelniță în cruce.
Șurubelniță.
Ăsta e un nivel.
Șurubelniță în cruce.
E bine construită.
Deci Zazil și-a cheltuit toți banii pe sclavi.
Ce naivă!
Și-a eliberat poporul.
Ba nu.
A eliberat o parte.
Crezi că conchistadorii au fost afectați?
- Vezi ceva despre diamant? - Nu.
Poate ne-ar fi de ajutor Ariel.
Tipul ăla nu știe nimic.
Scuzați-mă!
Ați comandat un mojito?
Ceai cu gheață?
N-am comandat asta.
Nu-i nimic, îl vreau.
Niște șervețele.
Noroc!
TOALETĂ
Se desprinde.
- Invers. - Bine.
- Înțeleg de ce nu apar în jocuri video. - Haide!
Hai, nenorocito, deschide-te!
Ce încuietoare de rahat!
Mai am un pic.
Octavio? Octavio…
- Octavio! - Ce?
- Știi ce… Bună! - 'Neața! Frumoasă zi pe plajă!
- Știi ce spune un buștean altuia? - Ce?
Îți spun după.
Mama mă-sii!
- Cât de bun era Miguel la pat? - Ce?
Leo știu cum e.
Vreau la toaletă.
Ești tare plictisitoare.
În fine, dă-mi paharul și mă piș în el.
Ce dramatică ești!
Mano!
Fetița trebuie să facă pipi. Cu ochii pe ea.
Vrei să vii cu mine și să mă ștergi?
Nu face nimic ciudat!
Și nu închide ușa!
Grăbește-te!
Și acum?
La toaletă, da. Și acum?
- Uite! - Gata.
- Aproape. - Da.
- Acum cea de sus. - De sus?
Da, sunt patru.
Cum crezi că stă fixată? Haide!
Nu pot ajunge.
Eu nici atât nu pot.
Mama mă-sii!
- Cum merge? - Aproape am reușit.
Îmi dau seama. Aproape am reușit și eu.
Sunt discret.
- E strâns, Miguel. - Haide!
Măiculiță! Polițaii.
- Ce? - Polițaii.
- Nu, eu i-am chemat. - De ce?
- Lucas! - Adică…
Am o singură mână.
Știu.
Lucas.
N-ați murit.
Unde e?
În cabină.
Nu înțeleg cum…
Prietenii ei trăiesc, boule.
Stai pe loc, domnișoară!
Și tu.
- Mâinile la vedere. - De ce?
Am găsit pădurari morți pe insulă și știm că ați fost acolo.
- Vrem să vorbim. - E o glumă?
Nu, nu e o glumă.
Octavio! Găina asta s-a căcat aici!
Nu era vreuna cu mai puține animale?
Crezi că găinile astea ne pot transmite vreo boală?
Pentru că am citit odată că pot transmite psoriazis,
lepră, cancer de prostată…
Hai, Lucas!
Dragostea pentru animale e cea mai nobilă calitate unui om.
Pe de altă parte, n-am spart eu rabla asta.
Lui Leo să vă plângeți.
Scuze, prieteni, n-am găsit ceva mai bun.
Eram pe cale să sparg o mașină mai bună și fără animale.
Mi s-a părut că te-ai chinuit destul 15 minute, că apoi ai pocnit portiera.
- Nu te contrazic. - Sigur că nu.
Habar n-avem unde e comoara, nu?
Nu. Erau lingouri ca la mormântul lui Guerrero
- …și pergamente cu simboluri. - Codice?
- Sunt codice. - Da.
- Unde sunt codicele? - Scuze.
N-am avut timp să le fur când am fost răpită.
Nu mă joc de-a hoții și vardiștii, cât Regina îmi ține fiul ostatic.
Grăbește-te, Bandolis!
- Ești de-ambele. - Vreau în Merida!
Da… Hei, știți unde e o benzinărie?
Gata, vă rog!
Ce?
Da, domnule.
Lasă-i să plece!
- Ce? - Lasă-i să plece, idiotule!
Mă scuzați, domnișoară.
Doamnă, îmi cer scuze.
Inspectoarea ne-a dat informații greșite despre dv.
Am greșit.
- Nu-i nimic. - A fost…
Doar vă făceați treaba.
Voi vorbi cu superiorii voștri, ca să primiți un concediu binemeritat.
Lucrurile mele.
- Dacă plec acum, încă îi pot prinde. - Nu.
Scapă de puști!
Stai, uite! Aici se vinde benzină.
GHEAȚĂ
Nu cred că benzina asta e legală.
Pe bune?
- Avem biștari? - Da. Stai așa!
Am 69 de peso.
Cât pentru o bomboană.
Ce bomboană costă 69 de peso?
Mă ocup eu.
- Stai! - Ce faci?
Faci o șmecherie, nu? Vreau să învăț.
Haide!
- Te iei după mine. - Bine.
E foarte cald!
Care-i treaba?
Bună!
Ce mai faci?
Bună, băiete!
- Bună zi… - Ce mai faci?
Bună ziua!
- Îmi permiți? - Nu… Da.
- Da sau nu? - Da, sigur.
Haide!
Să vezi ce ni s-a întâmplat!
Mergeam la petrecere și, fix înainte să ajungem, zero benzină.
Rezervor gol.
Probabil traficanții de combustibil.
Da. Mă rog.
De asta voiam să-ți cerem o favoare:
să ne lași să realimentăm aici.
Doar puțin. Am văzut că ai benzină.
Ai fi foarte drăguț să ne ajuți.
Și petrecerea e chiar alături. Poți veni mai târziu.
Poți bea ceva cu noi. Facem cinste.
Avem o prietenă DJ, e tare.
Multe prietene frumoase pentru tine.
De unde ești?
- Da. - Scuze. O secundă.
- Ce faci? - Mă iau după tine?
Exagerezi, deja tremură.
E agitat de când am intrat.
Deja ne caută?
Scuze. Am sunat de când ați ajuns.
Da. Ce nasol!
- Ciudatule! - Nu trageți!
Hai! Să mergem!
Vin polițaii!
- Ce? - Calc-o acum!
Stai!
Pe bune!
Fix ce ne trebuia.
Poate caută droguri.
Are cineva?
Nu caută droguri.
Poate că da.
Dar împart fluturași.
Sunt poze cu noi. Nu știu cum au reușit. În câteva ore, ne-au dat în urmărire.
Trebuie mandat de la Procuratură pentru asta.
V-am spus că Regina are multă putere, că nu-i de jucat.
Ne-ai spus, nu? Ce gest frumos, Carlota!
Trebuie să evităm străzile.
Sunt drumuri sigure?
Da, sunt.
- Ești sigur? - Da, sunt sigur.
Bravo!
Îmi pare rău.
Stai, omule! Stai! Forțezi motorul!
Mai departe nu se poate.
Partea bună e că ne-am oprit la umbră.
Să coborâm!
- Ce idiot sunt! - Ești bine?
- Mâna mea ruptă! - Vai, nu!
Inés, mai știi…
că m-ai arestat când ne-am cunoscut?
Da. Mi-ai căzut la picioare.
Ai leșinat.
De atunci și pentru totdeauna.
Nu. Voiam să-ți spun că, atunci, îmi răpiseră tatăl.
A fost ținut prizonier trei zile.
Alex va fi bine.
Au nevoie de el ca garanție. Vor doar comoara.
O vom găsi.
- Mulțumesc. - Vino aici!
Sunt transpirat, scuze.
Un sărut suculent.
Atenție! Vă dau raportul.
Nu mai avem benzină.
Nu avem provizii.
Nu avem bani.
Nu avem telefoane.
Încă îl am pe al meu. Uite!
- Am 69 de peso. - Perfect.
Avem un telefon, 69 de peso și cuțitul meu.
Să mergem! Hotelul e departe.
Va dura ani să ajungem acolo.
- Pornim acum, ajungem mai repede. - Logica ta e fără cusur.
Mersi.
Ne oprim la un mango?
- Mango? - O nucă de cocos, prune.
- Am bani de mango. - Mangoul are viermi.
Mi-am amintit de Acapulco.
Îți amintești?
Am furat mașina, iar tu te-ai îmbrăcat ca o vânzătoare.
- Da, cu florile mele din Zinacantán. - Da.
Mi-a plăcut.
- Mersi că m-ai salvat. - Nimeni nu rămâne în urmă.
Când eram adolescentă și am fugit de acasă,
Leo m-a găsit pe stradă
și m-a ajutat. Și știi ce?
Nu i-am spus numele de la început.
Am avut multe.
- Nu contează pentru mine. - Nu-mi pasă.
Ce vrei să știi?
Spune-mi!
Îți spun orice. Nu vreau să fim așa.
Nimic. Eu…
Sunt bine, mulțumesc.
Uite…
vom găsi Lacrima de foc.
Te ajut să scapi cu bine.
Și nu vreau să te mai văd.
E mai bine așa.
Va fi bine.
Hei!
Vin.
Unde e copilul?
Nu știu.
Ce cauți?
Căpșuni, ciuperci, arpagic, ridichi.
Unde sunt?
Încă n-am găsit nimic.
Am găsit buruieni.
Îmi veți mulțumi când vom fi în pragul foametei.
Mi-e mai foame de atât, omule.
Lilí?
Ți-ai tras-o cu Regina.
Ce? Adică, nu. Adică, da.
Nu i-am tras-o. Invers.
Cum adică „invers”?
Nu. Nu ai dreptul să te porți așa.
Ai plecat.
Ai dispărut, mai știi?
Scârba a apărut, m-a răpit, m-a torturat…
Crezi că mi-a dat de ales?
Am ales asta, nu cine știe ce altceva.
Ai terminat?
Nu.
Ce vrei să spui?
Îmi pare rău.
Puștiul trăiește.
Mereu am făcut ce mi-ai cerut, dar nu asta.
Se lasă întunericul.
Uitați-vă la locul ăsta!
Nu-i rău pentru o ședere scurtă, nu?
E destul de tare, nu?
Sper că au dezinfectat.
Doar pentru o noapte, Lucas. Mâine vedem cum rezolvăm.
E frumos.
Aveți noroc că am găsit asta pe drum.
Miroase delicios.
De la ce?
De la ciuperci și pătrunjel.
- Și… - Nu atinge!
- Hei! - Nu e gata.
Canché, sunt Inés.
Unde ești, Inés? Ce necazuri ai acum, fată?
Ești cu infractori?
Nu noi suntem cei răi, Canché.
Fața ta e peste tot.
Crezi că nu știu?
Nici să nu vii aici!
Șeful tău cu mustață deja te-a suspendat.
- Mustăcios nenoro… - Hei!
Telefonul meu nu ți-a făcut nimic. Ușor.
Nu contează, nici măcar nu e încărcat.
- Da. - Cam așa, nu?
Da. Mai puțin anime, dar foarte bine.
Zazil și-a eliberat poporul cu aur.
Gerónimo, Gonzalo, Zazil au furat aurul.
Gonzalo a murit.
Da.
Apoi, Zazil a cumpărat libertatea poporului ei
- …cu aurul. - Poporului ei, da.
A fost uimitor ce a făcut.
Le-a redat o parte din demnitatea furată.
Stai!
Nu mai e comoara?
Ba da, nu? Ba da. E mult aur.
Și smaralde, rubine, de toate.
Deci, Miguel, aia e Zazil cu Lacrima de foc, nu?
Lacrima de foc?
Da, era… o piesă anume.
Foarte valoroasă, printre altele.
Ce ne ascundeți?
Cine? Ce? Cine?
Ce e cu voi?
„Stulo lalusi pra.”
Ce supă… Ce supă are ciuperca?
Am cules ciuperci și le-am pus în supă.
- Vai, nu… - Pătrunjel.
Și pătrunjel.
Acum știu ce fel de ciuperci erau.
Calmați-vă…
Bandolis!
E Zazil cu Lacrima de foc.
Nu mai e comoara.
Nu, ba da.
Inés!
Ce e?
- Ai observat și tu? - Ce anume?
Cum mint.
Da! Nu, stai, cine?
Toată lumea minte. Dar mai ales ea, uite!
Da, minte.
Da.
Minte.
Dublu, dublu…
Mincinoasă.
Mincinoasă. Mincinoaso!
Ești reală?
O duzină costă 70.
Bună!
Ești reală.
Șaptezeci?
Da.
Bun, stai așa!
Am 69.
'Neața, păsări colibri!
Miguel, m-ai speriat.
Ăla e porumb?
Octavio, ce ne-ai dat?
E încă drogat.
Dar v-ați distrat de minune aseară.
- Faină petrecere. - Îmi dai?
- Micul-dejun. - Vreți?
- Am vești bune. - Ce?
- Știu cum ne întoarcem acasă. - Cum?
O să vă placă!
Poftim, în caz că îi vedeți.
POLIȚIA DE STAT
Ich habe einen Hund.
Ce ai spus?
Bună dimineața!
Nu, se zice Guten Morgen.
Ai spus „am câine”.
Nu am câine.
Data viitoare să nu spui nimic!
Haide, Citlali, cântă ca tirolezii…
Cum era?
Acum tu, Octavio, cântă…
Ce a fost aici?
Ximena?
Xime!
Tată!
Xime!
Aici!
Tată!
Aici!
Ce s-a întâmplat?
Proprietarul și ai lui au evadat.
Mereu uit de el.
V-am zis că vor înnebuni de furie.
Mulțumesc.
Tată?
Ce?
Iartă-mă!
Îmi pare rău.
Canché, nu, sun de la hotelul lui Miguel.
Liniștește-te, Canché! Nimeni nu va urmări apelul.
Spune-mi dacă știi ceva despre Alex!
Te sun mai târziu.
Poliția nu știe nimic.
Octavio.
Octavio!
Ești bine?
S-a dus efectul ciupercilor? E totul bine?
Am văzut.
Natura e înțeleaptă. Ciupercile nu mint.
Am văzut tot.
Ce ai văzut?
Am văzut totul, toată piesa.
N-am văzut copacul, ci pădurea. Nu faianța, ci mozaicul.
N-am văzut brânza sau roșia, am văzut salata.
Bine, ce vrei să spui? Nu înțeleg. Ce ai văzut?
Lacrima de foc.
Am fost orbi.
Cum de nu ne-am dat seama?
Sun-o pe Regina!
Facem o înțelegere cu ea.
Cum te murdărești pe coate?
Îmi pare rău, trebuia să…
Trebuia să verificăm.
Au spart yala cu o piatră sau cu o lopată și…
Xime…
Mie-mi pare rău.
Eu te-am băgat în asta.
Subrațul ăsta…
Îmi permiți?
Da, desigur.
Și pieptul.
Spatele.
Uite!
E ceva de genul ăsta.
Zazil a oferit Lacrima de foc ca ofrandă.
Cui?
De ce?
Ascultă,
poate a fost o plată,
ca să nu fie deranjată pe insulă, nu?
Prețul pentru a muri în pace.
Nu, ce plată? Nu a fost o plată.
L-a înapoiat unde îi era locul, poporului ei.
- Tată? - Da, fiule.
Ce?
Ce e cu voi? Nu, serios. Ce se întâmplă?
Ce?
La naiba!
- Tată. - Ce?
- Știi ce spui? - Da, omule.
Vorbim despre Lacrima de foc, nu?
Zazil a luat-o de la Cortés.
- Știai despre Zazil? - Nu chiar.
Într-un fel, am bănuit asta pentru că…
E clar că a furat-o.
Bună!
- Bună! - Mereu ai fost tare frumoasă.
Uite ce drăguță e iubita ta!
Ce cuplu frumos sunteți! Hai, căsătoriți-vă!
Vai, Juan!
Ce a făcut? Ce a făcut cu diamantul?
Miguel, ți-am spus. Doar că nu asculți.
Ea și Gonzalo au vrut mereu să-l înapoieze
în locul de unde l-a furat Moctezuma.
- Care loc? - Habar n-am. Nu știu.
Nu știu prea multe despre subiect.
Proful Ramírez.
- Colegul meu, îl știi? Caută-l! - Da.
Da, se pricepe la lucrurile astea.
Cine e? Îl cunoști?
Nu, nu l-am cunoscut. Știu cine e. S-au întâlnit acum multă…
Acum multă vreme, la niște morminte din Sierra Tarahumara.
În Chihuahua.
Unde locuiește?
Tată?
Bine că te-am văzut, tată.
- Cred că era o șopârlă… - Hai!
Ramírez sigur e în Chihuahua. Mumiile erau de acolo.
Bine, dar Chihuahua nu e chiar un loc mic.
Cel mai mare stat din Mexic.
Grozav.
Când voiați să ne spuneți?
Ai știut de la început că nu era aur.
Nu, nu de la început.
Dar există un diamant,
cel mai mare diamant nevăzut de nimeni.
I-l dădeai Reginei fără să ne recuperăm banii?
Nu.
Sau da.
Dar, dacă nu-i dau diamantul, vă va vâna și pe voi.
Ne-ai folosit, Lilí.
Tu știi doar să minți.
- De unde ai asta? - Ascunde arme peste tot.
- Octavio, ce faci? - Calmează-te!
Și tu știai, nu?
Că ea căuta un diamant?
Da.
Trebuie să-l recuperez pe Alex.
Eu îi dau diamantul Reginei.
E clar că nu putem avea încredere în voi.
Inés…
ai făcut o înțelegere cu ea?
Ne va da banii înapoi.
Eu și Inés luăm diamantul.
Dacă vreți să vă alăturați nouă, sunteți bineveniți.
Lilí, nu.
Lucas?
Nu știu.
Eu rămân cu Miguel, deși vă iubesc foarte mult.
Superb. Bandolis?
Frate, e o întrebare cretină, nu crezi?
E special pentru tine, de aceea.
Da.
Citlali?
Mă duc cu Inés. Am nevoie de bani.
Am nevoie de diamantul ăla.
Îmi pare rău, Lucas.
Miguel, știi că te apreciez.
- Și eu te apreciez. - Bine.
Faci o greșeală.
Am greșit destul crezând în tine, Lilí.
Bine. De acum înainte, s-a spart gașca.
Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă