Podle tátových dokumentů žije profesor v tomhle městě.
Zastav tady.
Díky.
Ty jo.
Migueli, víš to jistě?
Odpovídá to odesílateli poslední pohlednice, co táta dostal.
V roce 2015.
- Možná všichni odešli kvůli pandemii. - Jo.
Nejsme správně?
- Jsme, ale neznáme přesný místo. - Paráda.
- Pásky? - Jo, jahodový.
Říká se jim hadi.
Páskům?
Dobrej.
Ztrácíme čas.
Migueli, podívej.
Jak vám můžu pomoct?
Dobrý den.
- Dobrej. - Jo.
Hledáme profesora Ramíreze.
Migueli?
Jsem ráda, že tvůj otec moje pohlednice nevyhodil.
Omlouvám se, ale nerozumím.
Já jsem profesor Ramírez.
To jsem nečekal.
Potkali jsme se v Chihuahua.
Můj tým objevil dvě mumie Rarámuri a tvého tátu poslali, aby o tom napsal.
To si dobře pamatuju.
Jen…
Vždycky říkal…
Profesor. Ten profesor.
Když dorazil, myslel si, že se má setkat s mužem.
A nějak mi to zůstalo.
Jak se táta má?
Je to čím dál horší.
Jako by tam nebyl.
Když měl jednou krátce jasno, řekl mi o vás.
- Že vás mám najít. - Mě?
Hledáme Ohnivou slzu.
Zazil, Guerrerova žena, ji schovala, ale nevíme kde.
Migueli, pojď se mnou. Musím ti něco ukázat.
Na začátku 17. století dorazili jezuité. Jejich misí bylo evangelizovat Tarahumaru.
V podstatě si je podmanit a přinutit je věřit něčemu novému.
Jsi jako tvůj táta.
Před třemi lety jsem našla tohle.
- Bylo to pod freskou. - Ty jo.
Dobře, moment.
Omlouvám se, ale to je šílenost. Rarámuri nemalovali.
- Už vůbec ne takhle. - Tohle je starší.
Mayské.
No jasně!
To je Zazil.
S kodexem.
A to je Ohnivá slza.
Takže ten diamant existuje.
To doufám.
Myslíme, že Zazil sebrala Cortésovo zlato, aby vykoupila svůj lid.
A ten diamant pak ukryla.
Jistě. Ale k nalezení jsou třeba tři zkoušky.
Jaký zkoušky?
Diamant najde jen ten, kdo je toho hoden.
První je piktogram hudby a vzduchu.
Říkám tomu „píseň větrů“.
Moc hezké.
K nalezení cesty je třeba poslouchat hlas bohů.
Druhému říkám „závod tří stínů“.
Polední slunce. Odpolední slunce a zapadající slunce.
Pro Rarámuri není běh jen dovednost. Je to božský talent.
Abys zjistil pravdu, musíš běžet.
To znamená Rarámuri.
A třetí je „cesta vody“.
Zazil Há.
Čistá voda.
Jen voda odhalí tajemství.
Tak jo. A čím mám začít?
To nevím jistě. Ale nedaleko je hora u jezera,
kde podle Rarámuri můžeš slyšet hlasy bohů.
Píseň větrů.
Je to deset kilometrů na východ.
Ve velkém údolí. To nemineš.
Proč mi o vás táta nikdy neřekl?
Mrzí mě to.
A děkuju.
Jste úžasná.
Deset kilometrů.
Děkuji, profesore Ramírezi.
Píseň větru.
Známe místo.
Je to hodina cesty.
- Čekají nás tři zkoušky. - Super.
Dobře. Zařiďte to.
Tohle vás baví, ne? Dám vám peníze, pro jistotu.
Pěkný. Nemáš jich víc?
Víc?
Pořád mi dlužíte ukradený peníze z aukce. Nezapomněl jsem.
Ani škrábnutí.
Víš to jistě?
- Tohle je na náš terén dost stylový. - Dejte vědět, až budete mít diamant.
- Jistě! - Díky.
- Ahoj. - Čau.
Nedáte mi vědět.
- Nedáme mu vědět. - Jistěže ne.
Regina má Alexe.
Jednat musíme s ní.
Dobře. Jo. Pěkně, inspektorko.
Kde jsi byl? Musíme vyrazit. Mají náskok.
Nemají. Nechal jsem jim překvapení. A pro tebe taky jedno mám.
Vidíš? Když chci, umím být romantik.
Ty jo. Je fakt paráda tohle vidět.
Překvapil jsem ji, co? Nemá slov.
Koukám, že máš citlivou a romantickou stránku.
PĚKNÁ BANDA
DESET NEJVĚTŠÍCH DIAMANTŮ SVĚTA
Koho to tu máme?
Jeho matka nám poslala místo.
Dobře, že jsi ho nezabil. Máme novou dohodu.
Neboj se.
Tentokrát ti odpustím.
Všechno připrav.
Jedeme na výlet za maminkou.
Jdeme.
Pozdravuj ode mne tátu, jestli můžeš.
No jasně, můžu.
Myslíš, že ten diamant najdeš?
Chcete podíl?
Ne, děvče, mně bude stačit ho vidět.
Dobře. Pošleme vám fotku.
- Díky. - Ne!
Ne.
Zase pašeráci paliva?
Octavio.
- Není tu někde servis? - Ne.
Octavio to nebyl. Určitě nás nesledovali.
Možná nám dali čip, mikrofon nebo něco.
- Do prdele! - Co?
Co?
Jeden z mých.
Moc hezký, lidi.
- Našli mikrofon. - To neřeš.
Nepotřebujeme ho.
- Do prdele práce! - Co bylo?
- Co je? - Píchli jsme.
Sakra.
Do hajzlu.
Co teď, kámo?
Na co jsme najeli?
Víš, co nás trefilo?
- Něco nás trefilo? - Střelili nás z pušky. Ráže 30-06.
Kde kurva jsi?
Dávejte pozor.
Ahoj!
Chcete svízt?
- Tady parkovat nesmíte! - Hovada!
Stříleli jste na nás! Šmejdi!
- Zlom si i druhou ruku! - Parchanti!
Co říkal?
Že jsme na ně stříleli.
- A stříleli? - Božská spravedlnost!
- Patří jim to. - Srát na ně!
Dobrá trefa, šéfko.
Srovnali jsme šance.
Proč pomáháš těm druhým? Nelíbil se ti ten svalovec?
Šla bych do něj.
Dohodu máme s blonckou, ale jí taky moc nevěřím.
Ty nevěříš nikomu.
Fakt nechcete opalovák?
Strejda se v Acapulcu opálil tak moc, až měl tři nádory.
Ale neumřel na ně. Udusil se zuby. Babička ho slyšela chrčet.
- V noci. - Nás nezajímá, jak umřel.
Strejda měl taky raka. A taky na něj neumřel.
- Jakej strejda? - Strejda Wilson. Líbil by se ti.
- Fakt? Sakra. - Leo, polož to.
To je ono?
Hele.
To je ta hora, co mi o ní říkala.
Koukneme na ni. Musí tu být i jezero. Jdeme.
- Migueli, nejsou tu hadi? - Určitě jsou.
Co když nás bodnou?
Hadi nebodají, Lucasi. Hadi koušou. Mají zuby, ne osten.
Koukejte.
Jezero,
hora…
Jak říkala profesorka.
A koukejte.
To jsou piktogramy.
Je to mapa.
Mohli sem dát ceduli: „Zde stojíte.“
Však jo.
„Zde stojíte.“ Tohle je vítr. Tohle je hora.
Tohle je symbol hada,
žáby…
a mývala.
Je to sranda. Dlouho jsem myslel, že je to pes, oc.
Vzpomínáš?
Mývaly mám rád.
Mayové je rádi neměli. Žrali kukuřici.
Podle profesorky jsou tady v horách slyšet bohové.
Zkusíme…
počkat do západu slunce. Uvidíme.
Lucasi, přestaň.
Poslouchejte.
Slyšíte to?
To je hudba.
Píseň větrů.
- Odkud to jde? - Zjistíme to.
Tady.
Vychází z těch dvou kamenů.
Slyšíte?
Ta hudba musí souviset s piktogramy.
Raz, dva, tři, čtyři, pět.
To je pět tónů, ne?
Ano… slyším pět tónů.
Mayové měli složitý hudební systém. Asi 51 tónů, možná víc.
Tak jo. Těch pět tónů znamená buď mývala, žábu, nebo hada.
- To nedáme. - Jedna možnost ze tří.
My to možná nedáme, ale umělá inteligence jo.
Jo.
Hele. Pro tu hru, co vyvíjím, jsem si zařídil umělou inteligenci,
která umí rozpoznávat jazyk, aby…
Lucasi!
Pardon. Sloučíme tóny s mayštinou a zjistíme, o který piktogram se jedná.
DETEKCE JAZYKŮ
Nahrávám, mlčte.
Nahrávám.
Hotovo.
NAČÍTÁNÍ…
Tak jo.
Je 73% šance, že je to žába,
17% šance, že je to mýval,
a 10% šance, že je to pásovec.
Pásovec?
Symbol pásovce tu nebyl.
To se tam píše.
Výborně, Lucasi.
Tak jo.
Musí to být místo na mapě, žába.
Jenom 73% šance.
Těch 73 % mi stačí.
Ty jo.
Chihuahua je krásná.
Jo, moc hezká.
Jsme tady.
Jak to víš?
- Cítím parfém Lilí. - Co?
Tvůj poznám taky.
Já parfém nepoužívám.
Jasně.
Objevili zkoušku.
Sakra!
Kam šli?
Víme, kam jdou, ne?
Lucas.
Taková romantika.
Adoptujete mě?
Vidíte to? Je to mapa.
Musíme jít… tudy.
Nebyl by lepší záchod? Pár kilometrů odsud je benzínka.
Dávám přednost přírodě.
Ale nanuk bych si dala.
Už jsme skoro tam!
Chceš zmrzlinu?
Nemá ten spratek odezírat ze rtů?
Máma ti nakope prdel.
Co to říká?
Netuším.
Poslali nové místo.
Jedeme.
Takhle je nedoženeme.
Mám ti zavolat Uber, inspektorko?
Musíme si věřit.
Nech energii proudit.
Když se otevřeme, vesmír zareaguje.
Unesli mi syna, vesmír je mi u prdele.
Chápu tě.
Ty vole. Vidíte to?
Asi vesmír.
- Dobrej, šéfe. - Dobrej.
Můžeme trochu zpomalit? Nejsem ve formě, začíná se mi točit hlava.
Odkdy jsou hory v zasraný poušti?
Musíš víc cestovat. Všechny pouště nejsou jako Monegros.
Jsi v Chihuahua, Sierra Madre Occidental.
- Sierra Tarahumara… - Nejsou to nížiny, fajn.
Slyšíte to?
Co?
Ahoj, Migueli!
Ahoj!
- Chcete svézt? Ne? - Jak je?
Citlali to fakt sekne.
- Jo. - Vypadala jako Amazonka.
Hele.
- Jo. - Co je to?
Je to hrot.
Co to je?
Zvláštní hrot.
Koukejte na to.
Závod stínů.
Tohle musí být první stín, ne?
Sluneční hodiny.
Abys zjistil pravdu, musíš utíkat.
Myslím, že stín je šipka ukazující směr.
A proč utíkat?
Nejsem unavený, ale můžeme jet na koních.
Musíme utíkat.
Jako Rarámuri.
Diamant získá jen ten, kdo je toho hoden.
- Jasně. - Jak říkal profesor Ramírez.
Ale říkala, že to musí být v poledne. Kolik je hodin?
Je poledne.
Jdeme na to.
Běžíme?
Jak rychle běhali Rarámuri?
- Drž tempo. Jako Rarámuri. - Hej.
Počkejte na mě.
Běhat?
Ne, to rozhodně ne.
Navíc tu nechali koně.
Právě proto. Je to zkouška běhu.
Rarámuri běhali po svých.
- Jen ten, kdo je hoden… - To je mi teď úplně fuk, Migueli.
Prosím, už teď mají náskok.
Je zásadní znát směr běhu. Jsme v poušti.
Co sledovat stopy? Jednu za druhou.
- To je dobrý nápad. - Myslíš?
- Jo, myslím. - Dobře.
Proč se mnou mluvíš takhle? Kam jdeš, Lilí?
- Co děláš? - Nesnáším běhání. Do toho. Doženete mě.
- Pojedu dolů. - Dělej, jak myslíš.
Jedeme, krasavče. Pohyb.
Pojďme. Proč jste takoví?
- Nevím. - O co jde?
- Pohni, Lucasi. - Chci koně.
Co jsem říkal?
Neběžíme moc pomalu?
Ne.
Jako Rarámuri. Držíme tempo.
Tvoje slova.
Hej, sledují nás.
Co?
Miguel, Leo…
Lilí nevidím, ale Lucas asi umře.
- Umře? - Pozor na nohy.
Už běžíme!
Srát na držení tempa! Rychle!
Dobře.
Pohni, Lucasi!
Běžte!
- Mám v botě kamínek. - Ne!
- Moment! Bude to hned! - Lucasi!
Rarámuri mají výdrž. To je děs.
Citlali!
- Úpal. - Úpal?
Ano, musíme pít.
Citlali?
Lilí.
Lilí?
Kde kurva jsi?
Ty mrcho.
Do prdele.
Ta zasraná…
Jestli mě trefíš tou šipkou, narvu ti ji do krku, Carloto.
Kurva.
Nemusí to být takhle, Inés. Dovol mi dát diamant Regině.
Nemůžu, mají Alexe.
Je jedno, co slíbila. Podrazí tě.
Jasně, nejsi matka.
Typická mateřská hláška.
Co jsem řekla?
Tak jo.
- Tohle šipky nestřílí. - To vidím.
Hele.
Beze zbraní, jo?
Odložím ji.
Je pryč.
Dobře. Hotovo.
A co teď?
- Pokračujeme společně? - Dobře.
- Jdeme. - Jdeme dál.
- Běžíme. - Jo. Běžíme.
Já věděla, že budu muset běhat.
Inés, tohle není třeba!
Já se nevzdám, Lilí.
Co dělají?
Pořád utíkají, šéfko.
Je vedro, co? Nechceš si sednout do stínu?
Musí to být tudy.
Je poledne.
Inés, nesmíš jí věřit.
Přísahám.
Nemám na výběr, Lilí. Mají Alexe.
Poslyš…
Najdeme diamant a dáme jí ho.
Společně.
To zní lákavě.
Ale proč…
nepočkáme…
než ho najdeme?
Kurva! Ty mrcho!
Ale ne, tam jsem nebyl.
Je to pizza margarita.
- Margarita? - Vysvětlím.
Ne, to nejde.
Íñigo?
Nehledáš tohle?
Můžu si ho vzít?
Je ze země, kam patří.
Nenechám tě ho vzít.
Není pro mě.
Chci koupit svobodu sobě a svým přátelům.
Jako jsi ji platila zlatem za svůj lid.
To nesrovnávej, Carloto.
- Ale možná ho za něco vyměním. - Za co?
Za to, co držíš v ruce.
Moje brož?
Ta brož byla pro tvou matku.
Teď… je to pro tebe.
Ani není zlatá. Nemá…
Ne, ne…
Lilí?
Měj se.
Cesta vody.
Hej… Lilí?
- Hej. - Hej.
Ahoj.
Bože…
Skoro jsem to měla.
V pořádku. Už tak jsi udělala víc než my.
Jo, my neudělali nic, ale to spravíme.
Samozřejmě.
Vy žijete!
- Mám to! - Fakt?
- Vím, kde je poslední zkouška. - Výborně, inspektorko!
Jdeme pozdě.
Ta pozice není správná.
Hele…
Je tady značka.
Ta je od Citlali. Nechala tady značku, aby mi oplatila laskavost.
Musí to být tudy.
Podíváme se.
Najdeme místo k odpočinku. Stmívá se.
To jsou oni.
- Odpočívají. - To bychom měli dělat taky.
Ne, hodí se to. Jdeme hledat.
- Ano. - Samozřejmě.
- Leo, vždyť hovno vidíš. - Máš pravdu.
Takže co?
Schováme se a zítra uvidíme.
No tak.
Jdeme.
Doženu vás, jo?
- Jo? Dobře. - Jo.
- Co blbneš? - Neděs mě.
Co to bylo za zvíře?
Dělal jsem jeřába, aby mě neviděli.
- Jeřába? - Neviděla jsi Kung Fu Pandu?
Jo, viděla.
- Bavila tě? - Myslím, že jsi spíš Po.
Proč Po?
Nevím, ty…
- Máš hlad? - Jo.
Mám chipsy.
Hele, musím ti říct…
Sušenky ti snědl Octavio.
A vůbec se nepodělil.
Darebák.
- Nevíme, jak udělat zkoušku. - My taky ne.
Štve mě, že jsme rozdělení.
Chápeš? Mělo by na to být Wilsonovo pravidlo.
Pravidlo číslo jedna.
Jsme tým.
Vidíš?
Po.
Ale proč Po?
Taky je roztomilý. Já nevím.
Myslíš na ostatní.
Neklade podmínky.
A vždycky má svačiny.
Počkej. Co tvůj přítel?
Lucasi…
- Co? - Nech toho.
Promiň.
Počkej.
Něco mě tlačí.
Zasraný kameny!
Dobré ráno.
Hele. Asi to nejsou jen kameny.
- Fakt? - Hele.
Vidíš?
Nějaká rytina?
To není rytina, to je mapa.
- Jako u ostatních zkoušek. - Zkoušky byly hudební, světelná a vodní.
Nevím, jestli je to cesta vody, nebo brána vody.
- Máš vodu? - Vždycky mám vodu.
Tak se podíváme. Nevím, něco mi říká,
že jedno z toho…
Podívej.
Hele. To je ono.
Musíme sehnat ostatní.
- Dáš si snídani? - Ano.
Díky, že jste přišli.
S Citlali vám chceme říct něco zásadního.
Tohle místo jsem vybral, protože je posvátné.
Není tu místo pro negativní vibrace, ego ani chamtivost. Respektujte…
Ano, Lucasi, souhlasili jsme. Jsme kámoši. Mluv.
Tak jo.
Víme, kde je ten diamant.
Fakt?
Řekneme vám o něm pod jednou podmínkou. Slibte, že spolu nebudete soupeřit.
- Rád. - Já vím, jde mi o ně.
Inés!
Octavio. Sednout.
Za mě dobrý.
Jsem úplně namasté.
Fajn, Lucasi. Kde je?
Lucasi, uděláme, co budeš chtít. Ale mluv.
Přísahejte, takhle.
Rozhodně ne.
Dobře.
Je v jeskyni. Tady v údolí. Asi na východě.
To je… Ne, západ.
Je to 270 stupňů.
Tak. Mezi horami je jeskyně. V ní je.
- Jeskyně krystalů. - Přesně.
- Je 30 kilometrů odsud. - To je kousek.
Vidíte? Odpověď jsme získali spoluprací.
- Víš, kde to je? - Jo.
Jsme tým, chápete?
O to jde.
Když budeme spolupracovat, zvládneme to…
Odcházejí!
Pohyb! Běž!
No tak, sakra!
Ne! Hej!
- Snaha byla! - Počkej, pusť mě!
Slíbili jste to!
Ahoj, Carloto!
Přidej.
No tak, přidej.
- To je fofr. - Přidej!
Rychleji to nepojede, Lilí.
- Přidej! - Ten krám víc nedá.
Dostaneme největší poklad!
Co nikdo neviděl!
Někdo nás sleduje.
Co?
Ta pašeračka.
Přidej, Pepo! Přidej!
Sklapni, Pachito! Při řízení na mě nemáš mluvit!
Hele, další auto!
Jo, pašeráci paliva!
- Ne. Červený. Další auto! - Nekecej!
Já jim ukážu, s kým si začali!
Tenhle chlápek? Sakra, Migueli!
Já ho nezval!
Počkej! Když je trefíš, je po pokladu!
Rozsekáme je, pak uvidíme.
Sakra!
Narazil do nich!
Tvůj kámoš je otravnej!
Není to můj kámoš! Ale měl jsem ho rád!
- Koho ty nemáš rád? - V poslední době…
- Zajeď vedle. - Jo.
Vedle nich!
Jdi do háje.
Co, bloncko?
Co?
Do prdele!
- Jo! O jednoho míň! - Paráda! Výborně, Lilí!
Co se mu stalo?
Zmrdi!
- Lucasi? - Ano?
Pořád máš dron?
- Proč? Zničíš ho jako v džungli? - Přesně.
No tak, Lucasi!
- No tak! Nemáme čas! - Dobře.
Co to je? Pták?
Dostal ji!
Ano! Je po ní!
Jo!
- Dohánějí nás. - Jak je to možný?
Sakra, byli dost vzadu.
Přidej!
Ahoj!
Jeď opatrně, máš vzadu děti.
Jasně, Lilí.
Závist mi kazí perspektivu.
Máš nízký vibrace. Nulový.
- Najednou nemáš převahu, co? Srabe! - Co se chovat civilizovaně?
- Kurva! - Bacha! Nechci umřít!
Hej, Octavio!
Nikdy jsem ti to neřekla, ale co je z tebe jogín, nesnesu tě!
Chováš se jako šašek!
Jasně, šašek. Koukej, jsem šašek.
- Hej! - Debilní jogíne!
Přidej, Leo!
- Rychleji to nejede! - Naraz do něj!
Lilí, opatrně!
Pozor, Octavio!
Octavio!
Pozor!
Jsme přece kamarádi!
- Fakt? Špinavý triky? Jak chceš! - Sakra!
Přidej!
- Jen počkejte, šmejdi! - No tak!
Počkej!
Dobrý? Můžete se hýbat?
Jo.
- Bože. - Můžu hýbat prsty.
Sádra mi ochránila ruku.
Lidi, mám špatnou zprávu.
Že ta salta nikdo nenatočil?
Ne. Cítím benzín.
Kurva. Auto hoří. Musíte hned ven.
- Běž. - Leo.
- Lilí, ustup! - Ruku. Ne, ruku!
- Carloto, běž! - Ruku!
Sráči, nesnáším vás!
Musím vám zachraňovat prdel!
Nemohlas mě nechat, Lilí? Tady to máš!
- Přišel Octavio. - Jo?
- Říkal jsem, že je to kamarád. - Proč mě provokujete?
- Příměří, Lilí! Příměří! - Sakra!
- Dobrý? - Musíme je dostat ven.
- Migueli! - Leo!
Ne.
Ne. To není možný.
- Končíme. - Jak to myslíš?
ARCHEOLOGICKÉ NALEZIŠTĚ NEVSTUPOVAT
Je po všem.
Tam nemůžeme.
Lilí.
- Vole! - Hej.
Co ti ta cedule provedla?
- Blbej vtip, Migueli. - Promiň, Octavio.
- Ušel. - Já ho nechápu.
Je tam „nevstupovat“.
- A všude, kde jsme… - Jo, už chápu.
Ty jo.
- Nekecej… - Páni.
Dobrý, co?
- Ty vole. - Ty kráso.
Lidi…
To není možný.
To je jak pevnost Osamění.
- Superman? - Sakra, Lucasi.
Je to z vašeho dětství.
Kde začneme? Kde je ten diamant?
Musíme ho najít.
Moc chytrý, Zazil.
Ukryla diamant mezi tisíce kamenů.
No…
Jehla v kupce sena.
Tyhle krystaly nevypadají jako diamanty.
V podstatě je to sádrovec, selenit a soli.
Liší se tvrdostí, odolností, reakcí na světlo a podobně.
Ano, Lucasi.
Reakce na světlo. Laserový ukazovátka.
Jedno pro tebe mám.
Miřte na krystaly. Diamant bude zářit jinak.
Zaměřte se na střední a malý.
Je to neskutečný.
- Jak poznáme, který to je? - Bude se chovat jinak, pokračuj.
- Viděla jsi? - Co?
Támhle, uprostřed.
Cože?
Je to kouzelný.
Tady je.
Pojď se mnou.
Co tady dělá ten pitomec?
Fakt nevím, co s vámi, bando.
Kde ses tady vzal?
Ten diamant si vzít nemůžeš.
To víš.
- Chci si promluvit. - O čem, Arieli?
O obchodě.
Zahoď ten diamant, pitomče.
Ta tu chyběla.
Koukej na ten kámen, sestřičko.
Je obří.
Paní, tohle na černém trhu neprodáte.
To je náš problém.
- Nechte mě ho vystavit v muzeu, vyděláte… - Už máme zájemkyni!
Peněz bude dost!
Pepo!
Pepo.
Ne.
Alexi.
Jsi v pořádku?
Říkal jsem, že tu budou.
Taky v tom jede s Reginou?
Oblbla i tebe.
Ne.
Stačí mi 20 % ceny diamantu.
A tvoje smrt.
To nepůjde.
- Co? Nemůžu ho zabít? - To je mi jedno.
Ale těch 20 % nevyjde.
To by bylo.
- Inés… - Uhni.
Prosím?
Nádhera.
Je větší než Cullinan I. v žezle.
Máš svůj diamant. Dej nám toho kluka.
Žádný spěch.
Já to říkala.
Všechny zabij.
Začni tím klukem.
- Ať nevidí umírat matku. - Ne.
Cože?
To neudělám.
Dítě nezabiju.
Alexi!
K zemi!
- Octavio. - Ne.
- Ne. Octavio. - Octavio.
Je to vážný?
Vypadá to tak.
Octavio.
Neboj se.
Je to dobrý.
Vydrž, Octavio…
Octavio.
- Je Alex v pořádku? - Jo.
Jo.
Slíbil jsem ti to.
Vždycky jsi nás chránil.
Jak se ti podařilo přistát?
Nebál jsem se.
Lilí?
- Děkuju. - Rychle! Za ní!
Octavio…
Neusínej.
O mě se nebojte.
Už vyplouvám.
A je to krásný pocit.
Letíme!
Ne!
Ty čubko!
Já si tě najdu.
Dohlídnu na tebe. Slibuju.
Taky jsem někdy romantická.
Na Octavia!
Do dna.
Překlad titulků: Tomáš Slavík