‫לפי המסמכים של אבא שלי,‬ ‫הפרופסור גר בעיר הזאת.‬
‫תעצור פה, טוב?‬
‫- טיולי וילסון -‬
‫תודה.‬
‫וואו.‬
‫מיגל, אתה בטוח שזה פה?‬
‫לפי כתובת השולח‬ ‫בגלויה האחרונה שאבא שלי קיבל, כן.‬
‫שנת 2015.‬
‫אולי כולם עזבו בגלל המגפה.‬ ‫-כן.‬
‫מה, זה לא פה?‬
‫טכנית, כן. אבל אנחנו לא יודעים איפה.‬ ‫-מושלם.‬
‫"לשונות"?‬ ‫-כן, בטעם תות.‬
‫זה נקרא "סוכריות גומי".‬
‫לשונות.‬
‫שלום.‬
‫אנחנו מבזבזים זמן.‬
‫מיגל, תסתכל.‬
‫- סיירה טרהומרה -‬
‫איך אפשר לעזור לכם?‬
‫שלום.‬
‫-שלום.‬
‫אנחנו מחפשים את פרופסור רמירז.‬
‫מיגל?‬
‫אני שמחה מאוד שאבא שלך‬ ‫לא זרק את הגלויות שלי.‬
‫סליחה, אבל אני לא מבין.‬
‫אני הפרופסור רמירז.‬
‫לזה לא ציפיתי.‬
‫הכרנו בצ'יוואווה.‬
‫הצוות שלי גילה שתי מומיות של בני רראמורי,‬
‫ואבא שלך נשלח כדי לכתוב עליהן דוח.‬
‫אני זוכר את זה מצוין.‬
‫פשוט…‬
‫הוא תמיד אמר…‬
‫"פרופסור", בזכר…‬
‫כשהוא הגיע, הוא חשב שהוא עומד לפגוש גבר.‬
‫והבדיחה נשארה מאז.‬
‫אז מה שלום אבא שלך?‬
‫יותר ויותר גרוע.‬
‫הוא בקושי איתנו.‬
‫באחד מרגעי הצלילות הנדירים שלו,‬ ‫הוא אמר לי לבוא לחפש אותך.‬
‫אותי?‬
‫אנחנו מחפשים את דמעת האש.‬
‫זאזיל, אשתו של גררו, החביאה אותה,‬ ‫אבל אנחנו לא יודעים איפה.‬
‫מיגל, בוא איתי. אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫בתחילת המאה ה-17, הגיעו הנה כמרים ישועיים.‬
‫המשימה שלהם הייתה לנצר את בני טרהומרה.‬
‫בעצם, להכניע אותם ולהכריח אותם‬ ‫להאמין במשהו שהם לא האמינו בו.‬
‫אתה בדיוק כמו אבא שלך.‬
‫לפני שלוש שנים גיליתי את זה,‬
‫מתחת לציור קיר.‬
‫וואו.‬
‫בסדר, רגע.‬
‫סליחה, אבל זה ממש מטורף.‬
‫בני רראמורי לא נהגו לצייר.‬
‫בטח שלא ברמה הזאת.‬
‫הציור קדם להם.‬
‫הוא של בני המאיה.‬
‫ברור!‬
‫זאת זאזיל!‬
‫עם הקודקס.‬
‫וזאת דמעת האש.‬
‫אז היהלום באמת קיים.‬
‫אני מקווה שכן.‬
‫אנחנו מאמינים שזאזיל גנבה את הזהב של קורטס‬ ‫כדי לקנות את חירותם של בני עמה.‬
‫ואז היא החביאה את היהלום.‬
‫ברור. ואלה שלושת המבחנים‬ ‫שצריך כדי למצוא אותו.‬
‫מבחנים?‬
‫רק הראויים יוכלו למצוא את היהלום.‬
‫בציור הראשון, יש סמלים של מוזיקה ואוויר.‬
‫אני קוראת לו "שירת הרוחות".‬
‫וואו, איזה יופי.‬
‫תצטרך להקשיב לקול האלים כדי למצוא את הדרך.‬
‫לשני אני קוראת "מרוץ שלושת הצללים".‬
‫השמש בצהרי היום,‬ ‫השמש אחרי הצהריים, השמש בשקיעה.‬
‫בקרב בני רראמורי,‬
‫ריצה לא נחשבה כסתם מיומנות,‬ ‫אלא כמתת אלוהית.‬
‫תצטרך לרוץ כדי להגיע לאמת.‬
‫זה הפירוש של "רראמורי".‬
‫המבחן השלישי, "נתיב המים".‬
‫זאזיל הה.‬
‫מים צלולים.‬
‫רק המים יוכלו לחשוף את הסוד.‬
‫בסדר.‬
‫איפה כדאי לי להתחיל?‬
‫אני לא בטוחה.‬
‫אבל לא רחוק מפה יש הר שקרוב לאגם,‬
‫ובני רראמורי נהגו לומר‬ ‫שהם שמעו שם את קולות האלים.‬
‫שירת הרוחות.‬
‫הוא נמצא כעשרה קילומטרים מזרחה מפה,‬
‫בעמק גדול. אי אפשר לפספס אותו.‬
‫למה אבא שלי לא סיפר לי עלייך?‬
‫אני מצטער.‬
‫ותודה.‬
‫את מדהימה.‬
‫עשרה קילומטרים.‬
‫תודה רבה, פרופסור רמירז.‬
‫שירת הרוחות.‬
‫קיבלנו את המיקום.‬
‫בערך שעה מפה.‬
‫צריך לעבור שלושה מבחנים.‬ ‫-יופי.‬
‫טוב מאוד. אתן תדאגו לזה.‬
‫אתן אוהבות דברים כאלה, לא?‬
‫קחו קצת מזומן, למקרה הצורך.‬
‫נחמד. יש עוד?‬
‫עוד?‬
‫אתן עדיין חייבות לי את מה שגנבתן ממני.‬
‫לא שכחתי.‬
‫בלי נזקים.‬
‫בסדר. בטוח?‬
‫המכונית הזאת יפה מדי לשטח שנעבור בו.‬
‫בסדר. תודיעו לי כשתמצאו את היהלום.‬
‫ברור.‬ ‫-תודה.‬
‫ביי.‬ ‫-צ'או.‬
‫אתן לא תודיעו לי.‬
‫אנחנו לא נודיע לו.‬ ‫-ברור שלא.‬
‫אלכס אצל רחינה.‬
‫נצטרך לנהל איתה משא ומתן.‬
‫בסדר. כן. אהבתי, גברתי הבלשית. נחמד.‬
‫איפה היית? צריך לנסוע. הם מקדימים אותנו.‬
‫עוד לא. בלי לחץ.‬ ‫הכול בסדר. השארתי להם הפתעה.‬
‫והבאתי גם אחת בשבילך.‬
‫ראית? אני יכול להיות רומנטי כשאני רוצה.‬
‫וואו, איזו ברכה‬ ‫לראות את זה, אני אומרת לכם.‬
‫הפתעתי אותה, מה? אין לה מילים.‬
‫עכשיו יצא לי לראות‬ ‫את הצד הרגיש והרומנטי שלך.‬
‫- בנדידוס -‬
‫- עשרת היהלומים הגדולים בעולם -‬
‫תראו מי פה.‬
‫אמא שלו שלחה לנו את המיקום.‬
‫מזל שלא הרגת אותו. עשינו איתה עסקה חדשה.‬
‫אל תדאג.‬
‫הפעם אני סולחת לך.‬
‫תכין הכול לנסיעה.‬
‫אנחנו נוסעים לראות את אמא שלך.‬
‫בוא נלך.‬
‫תמסור לאבא שלך דרישת שלום, אם אתה יכול.‬
‫בטח שאני יכול.‬
‫אתה חושב שתמצאו את היהלום?‬
‫את רוצה חלק?‬
‫לא, מתוקה, מספיק לי לראות אותו.‬
‫בסדר. נשלח לך תמונה.‬
‫תודה.‬ ‫-לא!‬
‫לא.‬
‫לא…‬
‫עוד פעם גנבי דלק?‬
‫אוקטביו.‬
‫יש מוסך קרוב?‬ ‫-לא, אין.‬
‫זה לא אוקטביו.‬ ‫וידאתי שהם לא עוקבים אחרינו.‬
‫אולי הם שתלו שבב או מיקרופון או משהו.‬
‫לא נכון!‬ ‫-מה?‬
‫מה, מה?‬
‫והוא בכלל שלי.‬
‫כל הכבוד, חברים, הא?‬
‫הם מצאו את המיקרופון.‬
‫אל תדאגי.‬
‫לא צריך אותו.‬
‫אמא שלך…‬ ‫-מה קרה?‬
‫מה זה היה?‬ ‫-פנצ'ר.‬
‫מה קרה?‬
‫איזה זין.‬
‫מה עכשיו?‬
‫במה פגענו?‬
‫הייתי אומר שמשהו פגע בנו.‬
‫מה זאת אומרת "פגע בנו"?‬
‫ירו בנו ברובה עם קליע 30-06.‬
‫איפה אתם, לעזאזל?‬
‫תהיו ערניות.‬
‫ביי!‬
‫רוצים טרמפ?‬
‫אסור לחנות פה.‬ ‫-בני זונות!‬
‫יריתם בצמיג! חלאות!‬
‫הלוואי שתישבר לך היד השנייה, מיגל!‬ ‫-חלאות!‬
‫מה הוא אמר?‬
‫שירינו להם בצמיג.‬
‫מה? אנחנו?‬ ‫-אוי, צדק אלוהי.‬
‫כי הם יצורים.‬ ‫-שיזדיינו!‬
‫איזו צליפה, בוסית.‬
‫עכשיו המצב שקול.‬
‫למה את עוזרת לאחרים?‬
‫חשבתי שהשרירי מצא חן בעינייך.‬
‫הייתי הולכת עליו עד הסוף.‬
‫סגרנו עסקה עם הבלונדינית,‬ ‫אבל גם עליה אני לא לגמרי סומכת.‬
‫את לא סומכת על אף אחד אף פעם.‬
‫בטוח שאתם לא רוצים קרם הגנה?‬
‫פעם דוד שלי השתזף באקפולקו כל כך הרבה,‬ ‫שהוא חטף שלוש קרצינומות.‬
‫אבל אל תדאגו, לא בגלל זה הוא מת.‬
‫הוא נחנק למוות מהשיניים שלו.‬ ‫סבתא שלי שמעה אותו עושה…‬
‫בלילה.‬ ‫-לא מעניין אותנו איך הוא מת.‬
‫גם לדוד וילסון הייתה קרצינומה,‬ ‫וגם הוא לא מת מזה.‬
‫מי זה דוד וילסון?‬ ‫-וילסון. היית אוהב אותו.‬
‫באמת? לעזאזל.‬
‫ליאו, תניח את האופניים.‬
‫זה שם?‬
‫תסתכלו.‬
‫זה בטח ההר שרמירז דיברה עליו.‬
‫בואו נלך לבדוק.‬
‫בטח יש אגם קרוב. בואו.‬
‫מיגל, בטוח שאין פה נחשים?‬ ‫-בטוח שיש.‬
‫מה אם הם יעקצו אותנו?‬
‫נחשים לא עוקצים, לוקאס.‬ ‫הם מכישים. יש להם שיניים, לא עוקץ.‬
‫תסתכלו.‬
‫האגם,‬
‫ההר…‬
‫בדיוק כמו שרמירז אמרה.‬
‫תסתכלו.‬
‫אלה סימני כתב.‬
‫זאת מפה של המקום הזה.‬
‫הם יכלו פשוט לשים שלט, "אתם נמצאים כאן".‬
‫זה מה שהם עשו.‬
‫זה ה"אתה נמצא כאן", זאת הרוח וזה ההר.‬
‫זה הסימן של נחש,‬
‫צפרדע…‬
‫ודביבון.‬
‫מעניין, במשך המון זמן חשבו שזה כלב, "אוק".‬
‫זוכרת?‬
‫אני מת על דביבונים.‬
‫בני מאיה לא אהבו אותם.‬ ‫הם היו אוכלים את התירס.‬
‫רמירז אמרה שאפשר‬ ‫לשמוע את האלים בהרים האלה.‬
‫אני אומר…‬
‫שנחכה עד השקיעה, ונראה מה יקרה.‬
‫לוקאס, תפסיק.‬
‫תקשיבו.‬
‫אתם שומעים?‬
‫מוזיקה.‬
‫שירת הרוחות.‬
‫מאיפה היא מגיעה?‬ ‫-בואו נבדוק.‬
‫מפה.‬
‫היא מגיעה משתי האבנים האלה.‬
‫אתם שומעים?‬
‫המוזיקה הזאת קשורה איכשהו לסימנים.‬
‫אחד, שניים, שלושה, ארבעה, חמישה.‬
‫יש חמישה תווים, נכון?‬
‫כן, אני שומע חמישה.‬
‫אבל לבני המאיה הייתה שיטה מוזיקלית‬ ‫מורכבת מאוד, 51 תווים או יותר.‬
‫טוב.‬
‫חמשת התווים האלה‬ ‫מסמלים דביבון, צפרדע או נחש.‬
‫אין סיכוי שנצליח לפענח את זה.‬
‫סיכוי של אחד לשלושה.‬
‫אנחנו אולי לא יכולים,‬ ‫אבל הבינה המלאכותית שלי כן.‬
‫כן.‬
‫תסתכלו.‬
‫תראו, בשביל המשחק שאני מפתח,‬ ‫עשיתי מנוי לבינה מלאכותית‬
‫עם מערכת זיהוי שפה שיכולה לעזור…‬
‫לוקאס!‬
‫סליחה. אם נשלב את התווים עם שפת המאיה,‬
‫נוכל לגלות באיזה סימן מדובר.‬
‫שקט, אני מקליט.‬
‫אני מקליט.‬
‫זהו.‬
‫- בטעינה -‬
‫בסדר.‬
‫יש סיכוי של 73 אחוז שמדובר בצפרדע,‬
‫17 אחוז שמדובר בדביבון,‬
‫ועשרה אחוז שמדובר בארמדיל.‬
‫ארמדיל?‬
‫לא היה סימן של ארמדיל.‬
‫זה מה שכתוב.‬
‫כל הכבוד, לוקאס.‬
‫בואו נראה.‬
‫טוב, זה חייב להיות המקום הזה במפה, הצפרדע.‬
‫יש סיכוי של 73 אחוז בסך הכול.‬
‫זה מספיק טוב בשבילי.‬
‫וואו.‬
‫צ'יוואווה יפה מאוד.‬
‫כן, יפה מאוד.‬
‫זה פה.‬
‫איך אתה יודע?‬
‫אני מריח את הבושם של לילי.‬ ‫-מה?‬
‫אני מזהה גם את הבושם שלך.‬
‫אני לא משתמשת בבושם.‬
‫נכון.‬
‫הם מצאו את המבחן.‬
‫איזה חרא!‬
‫לאן הם הלכו?‬
‫אבל אנחנו יודעים לאן, הא?‬
‫לוקאס.‬
‫אוי, איזה רומנטי.‬
‫תאמצו אותי?‬
‫אתם רואים? זה כמו מפה.‬
‫צריך ללכת… לשם.‬
‫לא היה עדיף שתלכי לשירותים?‬
‫יש תחנת דלק כמה קילומטרים מפה.‬ ‫-אני מעדיפה בחוץ.‬
‫אם כי באמת בא לי קרטיב.‬
‫כבר כמעט הגענו.‬
‫רוצה גלידה?‬
‫הילד הזה לא אמור לקרוא שפתיים?‬
‫אמא שלי תפרק לך את הצורה.‬
‫מה הוא אומר?‬
‫אין לי מושג.‬
‫הם שלחו לנו מיקום חדש.‬
‫בוא ניסע.‬
‫בחיים לא נשיג אותם ככה.‬
‫להזמין לך אובר, גברתי הבלשית?‬
‫צריך להאמין בעצמנו.‬
‫לתת לאנרגיה לזרום.‬
‫אם ניפתח, היקום יגיב.‬
‫הם חטפו את הבן שלי, אוקטביו.‬ ‫לא אכפת לי מהיקום.‬
‫את צודקת.‬
‫אין מצב! ראיתם?‬
‫היקום, אחי.‬
‫מה קורה, גבר?‬ ‫-מה נשמע?‬
‫היי, אפשר ללכת קצת יותר לאט?‬
‫אני לא כל כך בכושר,‬ ‫ומתחילה להיות לי סחרחורת.‬
‫ממתי יש הרים מזדיינים במדבר?‬
‫רואים שלא יצאת אף פעם מספרד.‬ ‫לא כל מדבר נראה כמו לוס מונגרוס.‬
‫אתה בצ'יוואווה,‬
‫סיירה מדרה אוקסידנטל, סיירה טרהומרה…‬
‫כן, מיגל, זה לא מישור. הבנו.‬
‫שמעתם את זה?‬
‫מה?‬
‫שלום, מיגל!‬
‫ביי.‬
‫צריכים טרמפ? לא?‬ ‫-מה קורה?‬
‫ראיתם איזו יפה סיטלאלי?‬
‫כן.‬ ‫-היא נראית כמו אמזונה.‬
‫תסתכלו.‬
‫כן.‬ ‫-מה זה?‬
‫או-הו.‬ ‫-שפיץ.‬
‫מה זה?‬
‫שפיץ מוזר.‬
‫תראו מה זה.‬
‫מרוץ הצללים.‬
‫זה בטח הצל הראשון, לא?‬
‫שעון שמש.‬
‫צריך לרוץ כדי להגיע לאמת.‬
‫נראה לי שהצל הוא חץ, שמראה לנו את הכיוון.‬
‫ולמה לרוץ?‬
‫זה לא שאני עייף, אבל אפשר לדהור על הסוסים.‬
‫אנחנו חייבים לרוץ.‬
‫כמו בני רראמורי.‬
‫ברור, רק הראויים ימצאו את היהלום.‬
‫נכון.‬ ‫-ככה אמרה פרופסור רמירז.‬
‫אבל היא אמרה‬ ‫שזה חייב להיות בצהריים. מה השעה?‬
‫כבר צהריים.‬
‫בואו נעשה את זה.‬
‫קדימה.‬
‫מה המהירות של בני רראמורי?‬
‫קצב יציב, קצב רראמורי.‬ ‫-היי.‬
‫חכו לי.‬
‫לרוץ?‬
‫לא. לא, אין מצב.‬
‫חוץ מזה, הם השאירו פה את הסוסים.‬ ‫-כן, בגלל זה.‬
‫זה מבחן בריצה.‬
‫הרראמורי רצו רגלית.‬
‫רק הראויים…‬
‫בשלב הזה לא מעניין אותי להיות ראויה, מיגל.‬
‫בבקשה, הם כבר משיגים אותנו.‬
‫חשוב לדעת לאיזה כיוון‬ ‫צריך לרוץ. אנחנו במדבר.‬
‫אולי נרוץ בכיוון של העקבות?‬ ‫תראה, אחת אחרי השנייה.‬
‫כן, רעיון טוב.‬ ‫-נראה לך רעיון טוב?‬
‫כן, נראה לי.‬ ‫-בסדר.‬
‫למה אתה מדבר אליי ככה? לאן זה, לילי?‬
‫מה את עושה?‬ ‫-אני שונאת לרוץ.‬
‫תתחילו. בסוף תשיגו אותי.‬
‫אני ארד במורד הגבעה.‬ ‫-תעשי מה שבא לך.‬
‫קדימה, יפיוף. בוא.‬
‫בואו. למה אתם מדברים אליי ככה?‬
‫לא יודע.‬ ‫-מה עשיתי?‬
‫בוא, לוקאס.‬ ‫-הולך לכאוב לי הצד.‬
‫אמרתי לך, לא?‬
‫אנחנו לא רצים לאט מדי?‬
‫לא.‬
‫מהירות של רראמורי, מהירות קבועה.‬
‫ככה אמרת.‬
‫היי, עוקבים אחרינו.‬
‫מה?‬
‫מיגל, ליאו…‬
‫אני לא רואה את לילי,‬ ‫אבל נראה לי שלוקאס עומד למות.‬
‫למות?‬ ‫-שים לב איפה אתה דורך.‬
‫אנחנו באים!‬
‫זין על המהירות של הרראמורי. בואו!‬
‫בסדר, בסדר.‬
‫בוא כבר, לוקאס!‬
‫רוצו!‬
‫רגע, יש לי אבן בנעל.‬ ‫-לא!‬
‫חכו. אני מזדרז!‬ ‫-אהה, לוקאס!‬
‫לרראמורי האלה הייתה סיבולת. כאילו, מה זה?‬
‫סיטלאלי!‬
‫היא חטפה מכת חום.‬ ‫-מכת חום?‬
‫כן. אנחנו חייבים לשתות.‬
‫סיטלאלי.‬
‫לילי.‬
‫לילי?‬
‫איפה את, לעזאזל?‬
‫בת זונה.‬
‫חרא.‬
‫חתיכת…‬
‫אם תירי עליי חץ, אני נשבעת לך‬ ‫שאני אכריח אותך לבלוע אותו, קרלוטה.‬
‫זין.‬
‫זה לא חייב להיות ככה, אינס.‬ ‫תני לי לתת לרחינה את היהלום.‬
‫אני לא יכולה, אלכס אצלה.‬ ‫-לא משנה מה היא הבטיחה לך.‬
‫היא תרמה אותך.‬
‫נכון, את לא אמא.‬
‫משפט טיפוסי של אימהות.‬
‫אמרתי לך!‬
‫בסדר.‬
‫האקדח הזה לא יורה חצים.‬ ‫-לא, כבר ראיתי.‬
‫תקשיבי.‬
‫בלי נשק, בסדר?‬
‫אני שמה אותו בצד.‬
‫זהו.‬
‫בסדר, זהו זה.‬
‫טוב, מה עכשיו?‬
‫נמשיך ביחד?‬ ‫-בסדר.‬
‫בואי.‬ ‫-נמשיך ביחד.‬
‫בואי.‬
‫-בואי.‬
‫ידעתי שאני אצטרך לרוץ.‬
‫אינס! אין בזה צורך!‬
‫אני לא נכנעת, לילי.‬
‫מה הן עושות?‬
‫הן עדיין רצות, בוסית.‬
‫חם, לא?‬
‫לא מתחשק לך לשבת קצת בצל?‬
‫זה חייב להיות מפה.‬
‫כבר צהריים.‬
‫אינס, את לא יכולה להאמין לה.‬
‫באמת.‬
‫אין לי ברירה, לילי. אלכס אצלם.‬
‫תקשיבי…‬
‫נמצא את היהלום וניתן לה אותו, שתינו…‬
‫ביחד.‬
‫מפתה.‬
‫אבל לא עדיף‬
‫שנחכה‬
‫עד שנמצא את היהלום?‬
‫כלבה… כלבה מזדיינת!‬
‫אבל לא, לא הייתי שם.‬
‫לא, אבל… פיצה מרגריטה.‬
‫מה? מרגריטה?‬ ‫-תן לי להסביר.‬
‫לא, בחיים לא.‬
‫איניגו?‬
‫זה מה שאת מחפשת?‬
‫אפשר?‬
‫הוא מהאדמה, לשם הוא שייך.‬
‫אני לא אתן לך לקחת אותו.‬
‫זה לא בשבילי.‬
‫זה כדי לקנות את החירות שלי ושל החברים שלי.‬
‫כמו שאת עשית עם הזהב בשביל בני עמך.‬
‫אל תשווי, קרלוטה.‬
‫אבל יכול להיות שאסכים להחליף אותו במשהו.‬
‫כמו מה?‬
‫מה שאת מחזיקה בידיים.‬
‫הסיכה שלי?‬
‫הסיכה הזאת הייתה בשביל אמא שלך.‬
‫עכשיו היא בשבילך.‬
‫היא אפילו לא מזהב, אין לה שום…‬
‫לא. לא…‬
‫לילי?‬
‫לילי!‬
‫ביי.‬
‫נתיב המים.‬
‫היי…‬
‫לילי?‬
‫שלום.‬
‫אלוהים…‬
‫כמעט הצלחתי.‬
‫זה בסדר, הצלחת יותר מאיתנו.‬
‫כן, האמת היא שעוד לא הצלחנו כלום.‬
‫אבל עוד נסדר את זה.‬
‫ברור.‬
‫שרדת!‬
‫מצאתי אותו.‬ ‫-באמת?‬
‫אני יודעת איפה המבחן האחרון.‬
‫כל הכבוד, גברתי הבלשית.‬
‫איחרנו.‬
‫הכיוון הזה לא נכון.‬
‫תסתכלו…‬
‫השאירו לנו פה סימן.‬
‫זאת הייתה סיטלאלי.‬
‫היא השאירה לנו סימן. היא החזירה לי טובה.‬
‫זאת בטח הדרך.‬
‫בואו נסתכל.‬
‫עדיף שנמצא מקום לנוח, כי עוד מעט יחשיך.‬
‫אלה הם.‬
‫הם נחים.‬
‫זה גם מה שאנחנו צריכים לעשות.‬
‫לא, זה מושלם. בואו נלך לחפש עכשיו.‬
‫כן.‬ ‫-ברור.‬
‫ליאו, לא רואים עכשיו כלום.‬
‫צודקת.‬
‫אז מה עכשיו?‬
‫בואו נמצא מקום להתחבא, ומחר נראה.‬
‫בואו!‬
‫בואו נלך.‬
‫אני אשיג אתכם בעוד רגע. בסדר?‬ ‫-כן?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-הפחדת אותי.‬
‫איזו חיה אתה אמור להיות?‬
‫חיקיתי עגור, כדי שלא תראו אותי.‬
‫עגור?‬ ‫-כן. לא ראית את "קונג פו פנדה"?‬
‫ראיתי את "קונג פו פנדה".‬ ‫-אהבת?‬
‫לדעתי אתה דומה דווקא לפו.‬
‫למה לפו?‬
‫לא יודעת, אתה…‬
‫רעבה?‬ ‫-כן.‬
‫יש לי חטיפים.‬
‫אני חייבת להתוודות על משהו…‬
‫אוקטביו אכל את הביסקוויטים שלך.‬
‫והוא לא נתן מהם לאף אחד.‬
‫איזה חוסר יושר.‬
‫אנחנו לא יודעים איך לפתור את המבחן.‬ ‫-גם אנחנו לא.‬
‫אני שונא את זה שהתפצלנו.‬
‫יודעת משהו?‬ ‫צריך להיות בשביל זה כלל של וילסון.‬
‫כלל מספר אחת:‬
‫אנחנו צוות.‬
‫אתה רואה?‬
‫פו.‬
‫אבל למה פו?‬
‫טוב, גם הוא חמוד. לא יודעת.‬
‫אתה חושב על אחרים.‬
‫ואין אצלו תנאים.‬
‫ותמיד יש לו חטיפים.‬
‫חכי.‬
‫מה עם החבר שלך?‬
‫לוקאס…‬
‫מה?‬ ‫-די עם השטויות.‬
‫סליחה.‬
‫רגע.‬
‫משהו דוקר אותי.‬
‫אבנים מזדיינות.‬
‫בוקר טוב.‬
‫היי…‬
‫אלה לא סתם אבנים, הא?‬
‫לא?‬ ‫-תסתכל.‬
‫אתה רואה?‬
‫זה מין תחריט, לא, לוקאס?‬
‫לא תחריט. זאת מפה.‬
‫כמו במבחנים האחרים.‬
‫טוב, אז יש אחד עם מוזיקה,‬ ‫אחד עם אור ואחד עם מים.‬
‫אני לא יודע אם זה היה‬ ‫נתיב המים או שער המים.‬
‫יש לך מים?‬
‫תמיד יש לי מים.‬
‫טוב, בוא נראה.‬
‫לא יודעת, משהו אומר לי…‬
‫שבאחד מאלה…‬
‫תסתכל.‬
‫טוב, הנה.‬
‫צריך לקרוא לכולם.‬
‫רוצה ארוחת בוקר?‬ ‫-כן.‬
‫תודה לכולכם שהסכמתם לבוא.‬
‫לסיטלאלי ולי יש משהו חשוב לספר לכם.‬
‫טוב, קודם כול,‬ ‫בחרתי את המקום הזה כי הוא מקום קדוש.‬
‫אין פה מקום לרגשות שליליים,‬
‫לאגו או לתאוות בצע.‬ ‫ולא הייתי רוצה שנפגע בו…‬
‫כן, לוקאס, כן.‬
‫כולנו חברים טובים.‬
‫תתחיל כבר.‬
‫טוב.‬
‫אנחנו יודעים איפה היהלום.‬
‫באמת?‬ ‫-אה-הא.‬
‫אבל נספר לכם רק בתנאי אחד.‬
‫תבטיחו שלא נתחרה יותר אלה באלה.‬
‫בשמחה.‬ ‫-אני יודע, אני מדבר אליהם.‬
‫אינס!‬
‫אוקטביו.‬
‫שבי.‬
‫מבחינתי זאת לא בעיה.‬
‫אני הכי נמסטה שיש.‬
‫בסדר, לוקאס. איפה הוא?‬
‫לוקאס, נעשה מה שתרצה. אבל תגיד לנו.‬
‫תבטיחו. תעשו ככה.‬
‫לא נעשה את זה.‬
‫בסדר.‬
‫הוא במערה. בעמק ששם, נדמה לי שזה המזרח.‬
‫זה… לא, זה המערב.‬
‫270 מעלות.‬
‫שם. יש מערה בין ההרים. הוא שם.‬
‫מערת הגבישים.‬ ‫-זאת.‬
‫שלושים קילומטרים מפה.‬ ‫-קרוב.‬
‫ראיתם? מצאנו את התשובה‬ ‫כי אנחנו עובדים ביחד.‬
‫אתה מכיר אותה?‬ ‫-כן, היא מדהימה.‬
‫אנחנו צוות, הבנתם?‬
‫זה המסר.‬
‫אם כולנו נעבוד ביחד, נוכל להצליח ו…‬
‫הם הולכים!‬
‫בואו, בואו!‬
‫בואו מהר!‬
‫לא, לא!‬
‫ניסית!‬ ‫-חכה! תעזוב אותי!‬
‫הבטחתם!‬
‫שלום, קרלוטה!‬
‫תן גז.‬
‫יותר מהר.‬
‫ממש מרוץ.‬ ‫-יותר מהר, ליאו!‬
‫אי אפשר יותר מהר, לילי. באמת!‬
‫יותר מהר!‬ ‫-אי אפשר יותר מהר בחרא הזה.‬
‫אנחנו בדרך לאוצר הכי גדול שיש!‬
‫שאף אחד לא ראה מעולם!‬ ‫-שאף אחד לא ראה מעולם!‬
‫עוקבים אחרינו.‬
‫מה?‬
‫גנבות הדלק.‬
‫תני גז, פפה! תני גז!‬
‫תשתקי, פצ'יטה!‬
‫אמרתי לך לא לדבר איתי כשאני נוהגת!‬
‫היי, יש עוד מכונית.‬
‫כן, גנבות הדלק.‬
‫לא, מכונית אחרת, אדומה.‬
‫אין מצב!‬
‫עכשיו הממזרים האלה יראו מי אני!‬
‫החוואי? אתה לא אמיתי, מיגל!‬
‫זה לא שהזמנתי אותו!‬
‫תיזהר! אם תפגע בהם, הלך על האוצר!‬
‫קודם נרסק אותם, ואחר כך נראה.‬
‫חרא!‬
‫הם נפגעו!‬
‫החבר שלך הוא קוץ בתחת.‬
‫הוא לא חבר שלי! אם כי אני מחבב אותו.‬
‫את מי אתה לא מחבב?‬
‫בזמן האחרון…‬
‫תתקרב אליהם.‬ ‫-בסדר.‬
‫סע לידם.‬
‫לכו לעזאזל.‬
‫מה קורה, בלונדה?‬
‫הא?‬
‫בת זונה!‬
‫קדימה! אחד פחות.‬
‫קדימה! בדיוק, לילי!‬
‫מה קרה לו?‬
‫בני זונות.‬
‫לוקאס?‬ ‫-כן?‬
‫הרחפן עוד אצלך?‬
‫בשביל מה? כדי שתשבור אותו כמו בג'ונגל?‬ ‫-בדיוק בשביל זה.‬
‫נו כבר, לוקאס!‬
‫קדימה, אין זמן.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה זה? זאת ציפור?‬
‫הוא פגע בה!‬
‫יש!‬
‫הם משיגים אותנו.‬ ‫-איך זה יכול להיות?‬
‫זין. הם היו רחוק מאחורינו.‬
‫יותר מהר.‬
‫שלום.‬
‫אתה צריך להיזהר כשיש ילדים מאחורה.‬
‫אני יודע, לילי.‬
‫הקנאה מסנוורת אותי.‬
‫האנרגיה שלך נמוכה. שטוחה לגמרי.‬
‫על האדמה אתה לא כזה רגוע, הא?‬ ‫צא החוצה אם יש לך אומץ.‬
‫אנחנו לא יכולים לדבר כמו בני תרבות?‬
‫זין!‬ ‫-זהירות! אני לא רוצה למות!‬
‫היי, אוקטביו!‬
‫אף פעם לא אמרתי לך,‬
‫אבל מאז שהתחלת עם היוגה, אתה בלתי נסבל!‬
‫אתה מתנהג כמו ליצן!‬
‫כן, כן, ליצן. תסתכלי עליי, אני ליצן.‬
‫היי!‬ ‫-יוגי מחורבן!‬
‫ליאו, סע כבר!‬
‫אי אפשר לנסוע יותר מהר!‬ ‫-פשוט תתנגש בו!‬
‫לילי, זהירות!‬
‫תיזהר, אוקטביו.‬
‫אוקטביו.‬
‫זהירות!‬
‫אל תשכחו שכולנו חברים!‬
‫באמת? רוצה לשחק מלוכלך?‬
‫בואי נשחק מלוכלך.‬ ‫-חרא!‬
‫קדימה, קדימה!‬
‫עכשיו תראה מה זה, בן זונה!‬ ‫-קדימה!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אתם בסדר? אתם יכולים לזוז?‬
‫כן.‬
‫אלוהים.‬ ‫-תראי, האצבעות עדיין זזות.‬
‫בזכות הגבס היד שלי לא נשברה.‬
‫חבר'ה, יש לי חדשות רעות.‬
‫שהתהפכנו מיליון פעם ואף אחד לא צילם?‬
‫לא. יש פה ריח של דלק.‬
‫זין. חבר'ה, המכונית בוערת.‬ ‫צאו החוצה עכשיו.‬
‫בוא, ליאו.‬
‫לילי, תתרחקי.‬ ‫-תן לי יד.‬
‫לא! תן לי יד.‬
‫קרלוטה, פשוט תלכי.‬ ‫-תן לי יד!‬
‫בני זונות! אני שונא אתכם!‬
‫ועכשיו אני צריך להציל אתכם!‬
‫לא סבלת אותי כשהייתי רגוע, לילי? אז בבקשה!‬
‫אוקטביו פה.‬ ‫-זה אוקטביו?‬
‫אמרתי לך שהוא חבר.‬
‫למה עצבנתם אותי? בשביל מה?‬
‫הפסקת אש, לילי! הפסקת אש.‬ ‫-זין.‬
‫אתם בסדר?‬ ‫-תעזרו לי להוציא אותם.‬
‫מיגל!‬ ‫-ליאו!‬
‫לא.‬
‫לא, לא. זה לא יכול להיות.‬
‫זה הסוף.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫- אתר ארכאולוגי‬ ‫אין מעבר -‬
‫זה נגמר, חברים.‬
‫אין מעבר.‬
‫אחי!‬ ‫-היי.‬
‫מה השלט עשה לך, גבר?‬
‫בדיחה גרועה, מיגל.‬ ‫-מצטער, אוקטביו.‬
‫קצת מצחיקה.‬ ‫-לא הבנתי אותה.‬
‫היה כתוב "אין מעבר".‬
‫כאילו, אחרי כל מה שעברנו…‬ ‫-כן, עכשיו הבנתי.‬
‫וואו.‬
‫לא…‬ ‫-אלוהים.‬
‫כן, הא?‬
‫לא ייאמן.‬
‫חבר'ה…‬
‫לא יכול להיות.‬
‫נראה כמו מבצר הבדידות.‬
‫סופרמן?‬
‫אוי, לוקאס.‬
‫מוזר, זה מהתקופה שלך.‬
‫איפה נתחיל? איפה היהלום?‬
‫צריך לחפש.‬
‫את חכמה, זאזיל.‬
‫היא החביאה את היהלום בין אלפי אבנים.‬
‫טוב…‬
‫מחט בערימת שחת.‬
‫טוב, הגבישים האלה לא נראים כמו יהלומים.‬
‫טכנית, הם עשויים מגבס, סלניט וקצת מלח.‬
‫הם שונים מאוד מבחינת קושי, התנגדות‬
‫ותגובה לאור, בין היתר.‬
‫כן, לוקאס.‬
‫תגובה לאור. תביאו את מצביעי הלייזר.‬
‫יש לי אחד בשבילך.‬
‫צריך לכוון לכל הגבישים.‬ ‫היהלום יחזיר אור בצורה אחרת.‬
‫תכוונו אל כל הגבישים הבינוניים והקטנים.‬
‫לא ייאמן.‬
‫איך נדע לזהות אותו?‬
‫הוא יגיב אחרת. פשוט תכוונו.‬
‫היי, ראיתם?‬ ‫-מה?‬
‫שם, באמצע.‬
‫מה?‬
‫ממש קסם.‬
‫הנה הוא.‬
‫בוא איתי.‬
‫מה השמוק הזה עושה פה?‬
‫באמת אסור לעשות הסכמים עם שודדים.‬
‫מאיפה הגעת, גבר?‬
‫אתה לא יכול לקחת את היהלום.‬
‫אתה יודע את זה.‬
‫אני רק רוצה לדבר.‬
‫על מה לדבר, אריאל?‬
‫על עסקים.‬
‫תעזוב את היהלום, אפס!‬
‫רק היא הייתה חסרה.‬
‫תראי איזו אבן יפה, אחותי.‬
‫היא ענקית.‬
‫תקשיבי, גברת,‬ ‫אי אפשר למכור אותה בשוק השחור.‬
‫זאת בעיה שלנו.‬
‫תנו לי להציג אותה במוזיאון, ותהיו עשירות.‬
‫כבר יש לנו קונה!‬
‫אנחנו כבר עשירות!‬
‫פפה!‬
‫פפה.‬
‫לא!‬
‫אלכס.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אמרתי לך שהם יהיו פה.‬
‫גם החוואי עובד עם רחינה?‬
‫היא עבדה גם עליך.‬
‫לא.‬
‫סיכמנו על עשרים אחוז מהיהלום.‬
‫ועל להרוג אותך.‬
‫טוב, זה לא נכון.‬
‫אסור לי להרוג אותו?‬
‫זה לא מעניין אותי.‬
‫מה שאני לא רואה זה עשרים אחוז.‬
‫זהו זה.‬
‫אינס…‬ ‫-זוזי.‬
‫בבקשה?‬
‫מדהים.‬
‫הוא יותר גדול מקולינן, אחד מיהלומי הכתר.‬
‫קיבלת את היהלום שלך.‬
‫עכשיו תני לנו את הילד.‬
‫אין צורך למהר.‬
‫אמרתי לך.‬
‫תהרוג את כולם.‬
‫תתחיל עם הילד.‬
‫כדי שהוא לא יראה את אמא שלו מתה.‬
‫לא.‬
‫מה?‬
‫אני לא אעשה את זה.‬
‫אני לא אהרוג ילד.‬
‫אלכס!‬
‫על הרצפה!‬
‫אוקטביו.‬ ‫-לא.‬
‫אוקטביו.‬ ‫-אוקטביו.‬
‫זה משהו רציני?‬
‫נראה שהוא פצוע קשה.‬
‫אוקטביו…‬
‫בלי לחץ.‬
‫הכול טוב.‬
‫תחזיק מעמד, אוקטביו…‬
‫אוקטביו.‬
‫אלכס בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫הבטחתי לך.‬
‫אתה תמיד שומר עלינו.‬
‫איך הצלחת להנחית את המטוס?‬
‫פשוט לא פחדתי.‬
‫לילי?‬
‫תודה.‬ ‫-בואו כבר!‬
‫אוקטביו…‬
‫אל תירדם.‬
‫אל תדאגו לי.‬
‫אני כבר מפליג.‬
‫וזה נפלא.‬
‫קדימה!‬
‫לא!‬
‫בת זונה!‬
‫אני עוד אתפוס אותך.‬
‫אני אשמור עליך. אני מבטיח.‬
‫גם אני רומנטית לפעמים.‬
‫לחיי אוקטביו.‬
‫שתו.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬