Conform documentelor tatei, profesorul locuiește în sat.
Oprește aici, da?
TURURI WILSON
Mersi.
Miguel, ești sigur că aici e?
Conform expeditorului de pe ultima carte poștală primită.
În 2015.
Poate au plecat toți din cauza pandemiei.
Nu e aici?
Cică da, dar nu știm exact unde.
Perfect.
- „Râme”? - Da, cu căpșuni.
Se numesc jeleuri.
Râme?
Bună!
Ne pierdem timpul.
Miguel, uite!
SIERRA TARAHUMARA
Cu ce vă pot ajuta?
Bună!
- Bună! - Bună!
Îl căutăm pe profesorul Ramírez.
Miguel?
Mă bucur că tatăl tău nu mi-a aruncat cărțile poștale.
Scuze, dar nu înțeleg.
Eu sunt profesorul Ramírez.
Nu mă așteptam la asta.
Ne-am cunoscut în Chihuahua.
Echipa mea a găsit două mumii Rarámuri și tatăl tău a scris raportul despre ele.
Îmi amintesc perfect.
Doar că,
mereu spunea:
„Profesorul”, la masculin…
Când a ajuns, s-a gândit că urma să cunoască un bărbat.
Așa că am continuat gluma.
Cum se simte tatăl tău?
E din ce în ce mai rău.
Aproape a dispărut.
Într-unul din scurtele clipe de luciditate mi-a spus să te găsesc.
Pe mine?
Căutăm Lacrima de foc.
Zazil, soția lui Guerrero, a ascuns-o, dar nu știm unde.
Miguel, vino cu mine! Am ceva să-ți arăt.
La începutul secolului al 17-lea, au sosit iezuiții.
Cu misiunea de a-i evangheliza pe cei din Tarahumara.
Să-i subjuge și să-i oblige să creadă în ceva în care nu credeau.
Ești exact ca tatăl tău.
Acum trei ani am găsit asta.
Era sub o frescă.
Bun, stai!
Scuze, dar e o nebunie.
Rarámuri nu știau să picteze.
Mai ales la nivelul ăsta.
E de dinainte.
O pictură mayașă.
Desigur!
E Zazil.
Cu codicele.
Iar asta e Lacrima de foc.
Atunci diamantul există.
Sper.
Credem că Zazil a furat aurul lui Cortés ca să cumpere libertatea poporului.
Apoi a ascuns diamantul.
Desigur. Iată cele trei teste pentru a-l găsi!
Care teste?
Doar cel care e vrednic va găsi diamantul.
În primul test, e simbolul muzicii și al aerului.
L-am numit „cântecul vânturilor”.
Vai! Îmi place.
Trebuie să asculți vocea zeilor pentru a găsi calea.
Pe al doilea l-am numit „cursa celor trei umbre”.
Soarele de amiază. Soarele de după-amiază. Soarele care apune.
Pentru Rarámuri,
alergatul nu e doar o abilitate, e un talent divin.
Trebuie să alergi ca să afli adevărul.
Asta înseamnă Rarámuri.
Al treilea e „calea apei”.
Zazil-Há.
Apă curată.
Doar apa va dezvălui secretul.
Bine.
Cu care să încep?
Nu prea știu.
Dar e un munte lângă un lac nu departe de aici,
unde tribul Rarámuri spune că aude vocile zeilor.
Cântecul vânturilor.
E la zece kilometri spre est.
Într-o vale măreață. Nu-l poți rata.
De ce nu mi-a spus tata despre tine?
Îmi pare rău.
Și mulțumesc.
Ești genială.
Zece kilometri.
Mulțumesc mult, profesore Ramírez.
Cântecul vântului.
Avem locația.
Cam la o oră de aici.
- Sunt trei teste de trecut. - Tare!
Bine. Vă veți ocupa voi.
Vă place să faceți toate astea, nu?
Niște bani, în caz că apare ceva.
Fain. Atât?
Atât?
Îmi sunteți datoare de când cu licitația. N-am uitat.
Fără nicio zgârietură.
Ești sigur?
Pentru că e prea șmecheră pentru terenul care ne așteaptă.
Da. Anunțați-mă când aveți diamantul!
- Desigur! - Mersi.
- Pa! - Pa!
Nu mă veți anunța.
- Nu-l vom anunța. - Sigur că nu.
Regina îl are pe Alex. Trebuie să negociem cu ea.
Bine. Da. Îmi place, dnă detectiv. Frumos.
Unde ai fost? Trebuie să plecăm. Ei au pornit.
Nu chiar. E în regulă. Le-am lăsat o surpriză
și ți-am adus și ție una.
Vezi? Pot fi romantic dacă vreau.
E o binecuvântare să pot urmări asta.
Am surprins-o, nu? A rămas fără cuvinte.
Pot să-ți văd latura sensibilă și romantică.
BANDIȚI
CELE MAI MARI ZECE DIAMANTE DIN LUME
Uite cine a venit!
Mama lui ne-a trimis locația.
Bine că nu l-ai omorât. Avem o nouă înțelegere.
Nu-ți face griji!
De data asta, te iert.
Pregătește totul!
Mergem la mămica ta.
Să mergem!
Transmite-i salutări tatălui tău, dacă poți.
Sigur că pot.
Crezi că veți găsi diamantul?
Vrei o parte?
Nu, dragă, îmi ajunge să îl văd.
Bine. Îți trimitem o poză.
- Mulțumesc. - Nu!
Nu.
Iar contrabandiștii?
Octavio.
- E vreun atelier pe aici? - Nu.
Nu Octavio. M-am asigurat că nu ne urmăresc.
Poate ne-au pus un cip sau un microfon.
- Nu pot să cred! - Ce?
Ce?
Și e unul de-ale mele.
Bravo vouă!
Au găsit microfonul.
Nu-ți face griji!
Nu ne trebuie.
- Mama mă-sii! - Ce naiba?
- Ce-a fost asta? - Pană.
Ce naiba?
Fir-ar al dracului!
Ce facem, frate?
Ce am lovit?
- Aș spune ce ne-a lovit. - Cum adică?
Cineva a tras cu o pușcă. Calibrul 30-06.
Unde naiba ești?
Fiți atente!
Pa!
Vă ducem noi?
- Nu poți parca acolo! - Boilor!
Ați spart cauciucul! Idioților!
- Sper să-ți rupi celălalt braț! - Nemernicilor!
Ce a spus?
Că le-am spart cauciucul.
- Ce? Noi? - Dreptate divină!
- Fiindcă-s ciudați. - Dă-i naibii!
Bună lovitură, șefa!
Acum sunt chit.
De ce îi ajuți pe ceilalți?
Credeam că-ți place musculosul.
Eu aș paria pe el.
Am făcut înțelegerea cu blonda, deși nu prea am încredere în ea.
Tu n-ai încredere în nimeni.
Sigur nu vreți cremă solară?
Unchiul meu a făcut plajă în Acapulco și a făcut trei carcinoame.
Dar n-a murit din cauza asta.
S-a înecat cu dinții. Bunica l-a auzit făcând…
- …noaptea. - Nu ne pasă cum a murit.
Și Tiwi a avut carcinom. Dar nici el n-a murit de asta.
- TiWi? Cine? - Unchiul Wilson. Ți-ar fi plăcut.
Serios? Drace!
Leo, lasă aia jos!
E acolo?
Uitați!
Muntele despre care vorbea Ramírez.
Hai să vedem!
Sigur e un lac în apropiere. Hai!
- Miguel, sigur nu sunt șerpi? - Ba sunt.
Dacă suntem înțepați?
Șerpii nu înțeapă, Lucas. Șerpii mușcă. Au dinți, nu ace.
Uitați!
Lacul,
muntele,
așa cum a spus Ramírez.
Uitați!
Astea-s simboluri.
Asta e o hartă a locului.
Puteau să pună un semn: „Ești aici.”
Au pus.
Ăsta e „ești aici”, ăsta e vântul și ăsta e muntele.
Ăsta e simbolul șarpelui,
al broaștei…
și al ratonului.
Ăsta e amuzant, pentru că mult timp au crezut că e câinele, oc.
Îți amintești?
Ador ratonii.
Mayașilor nu le plăceau. Mâncau porumbul.
Ramírez a spus că-i poți auzi pe zei în munții ăștia.
Eu zic…
să așteptăm până la apus.
Lucas, nu mai face asta!
Ascultați!
Ați auzit?
E muzică.
Cântecul vânturilor.
- De unde vine? - Hai să aflăm!
Aici.
Vine din cele două pietre.
Auziți?
Muzica asta are de-a face cu simbolurile.
Unu, doi, trei, patru, cinci.
Cinci note, nu?
Da… Aud cinci note.
Dar mayașii au un sistem muzical complex, cu 51 de note sau mai multe.
Bine.
Acum, aceste cinci note înseamnă raton, broască sau șarpe.
Nu putem rezolva asta.
E unul din trei.
Noi nu, dar poate inteligența mea artificială.
Da.
Uitați!
Pentru jocul pe care îl dezvolt, am angajat o inteligență artificială
cu un sistem de recunoaștere a limba…
Lucas!
Scuze. Dacă unim notele cu limba mayașă,
putem descifra ce simbol e.
Înregistrez, liniște!
Înregistrez.
Gata.
SE ÎNCARCĂ…
Bine.
Există 73% șanse să fie broască,
17% șanse să fie raton
și 10% șanse să fie tatu.
Tatu?
Nu era niciun simbol cu tatu.
Așa scrie.
Bravo, Lucas!
Să vedem!
Trebuie să fie locul de pe hartă, de pe broască.
Doar 73% șanse.
E suficient pentru mine.
Chihuahua e tare frumoasă!
Da, foarte frumoasă.
E aici.
De unde știi?
- Încă simt parfumul lui Lilí. - Ce?
Îl recunosc și pe al tău.
Eu nu folosesc parfum.
Da.
Au descoperit testul.
Drace!
Unde s-au dus?
Știm unde se duc, nu?
Lucas.
Ce romantic!
Mă adoptați?
Vedeți? E ca o hartă.
Trebuie să mergem pe acolo.
Nu mai bine mergeai la baie?
E o benzinărie la câțiva kilometri.
Prefer pe câmp.
Deși vreau o înghețată.
Aproape am ajuns.
Vrei înghețată?
Pușlamaua asta nu citește pe buze?
Te rupe mama în bătaie.
Ce spune?
Habar n-am.
Ne-au trimis o locație nouă.
Să mergem!
Așa nu-i mai prindem din urmă.
Să-ți chem un Uber, detective?
Trebuie să avem încredere.
Să ne lăsăm purtați de energie.
Dacă ne deschidem, universul va răspunde.
Mi-au răpit fiul. Nu-mi pasă de univers.
Aici ai dreptate.
Nu se poate. Ați văzut?
Universul, omule.
- Ce faci, șefu'? - Ce faci?
Putem încetini puțin?
Nu sunt într-o formă prea bună și încep să amețesc.
De când sunt munți în deșert?
Se vede că n-ai ieșit din Spania. Nu toate deșerturile sunt ca Monegros.
Ești în Chihuahua,
Sierra Madre Occidental, Sierra Tarahumara…
Da, Miguel, nu e plat. Am înțeles.
Ați auzit?
Ce?
Bună, Miguel!
Pa!
- Te duc undeva? Nu? - Ce faceți?
Ce frumoasă era Citlali!
- Da. - Arăta ca o amazoană.
Uite!
- Da. - Ce e asta?
O țepușă.
Ce e aia?
O țepușă ciudată.
Uitați!
Cursa umbrelor.
Asta sigur e prima umbră, nu?
Un cadran solar.
Trebuie să alergi ca să afli adevărul.
Cred că umbra e o săgeată care ne arată direcția.
Și de ce să alergăm?
Nu că aș fi obosit, dar, cu doi cai, putem să galopăm.
Trebuie să alergăm.
Ca Rarámuri.
Sigur, doar cel care e vrednic va găsi diamantul.
- Da. - Cum a spus profesorul Ramírez.
Dar a spus că trebuia să fie la amiază. Cât e ceasul?
E ora amiezii.
La treabă!
Să mergem!
Ce viteză aveau Rarámuri?
- Ritm constant, ritmul Rarámuri. - Hei!
Așteptați!
Să alerg?
Nu, nicio șansă.
În plus, au lăsat caii.
Da, de asta.
E un test de alergare.
Rarámuri, alergători pe jos?
Doar cel care e vrednic…
Nu-mi pasă de vrednicie în acest moment, Miguel.
Te rog, sunt deja înaintea noastră.
E important de știut încotro fugim, suntem în deșert.
Ce-ar fi să urmărim urmele? Uite, una după alta.
- E o idee bună. - Crezi?
- Da. - Bine.
De ce-mi vorbești așa? Unde te duci, Lilí?
- Ce faci? - Urăsc să alerg.
Hai! Mă ajungeți din urmă.
- Mă duc în jos pe deal. - Fă ce vrei!
Dii, dragă! Să mergem!
Hai! De ce vorbiți așa?
- Nu știu. - Ce am făcut?
- Hai, Lucas! - Mă doare într-o parte.
V-am spus, nu?
Nu alergăm prea încet?
Nu.
Viteză Rarámuri, viteză constantă.
Așa ai spus.
Suntem urmăriți.
Ce?
Miguel, Leo…
Lilí nu e, dar cred că Lucas e pe moarte.
- Pe moarte? - Ai grijă!
Venim!
La naiba cu viteza Rarámuri, haideți!
Bine.
Hai, Lucas!
Fugiți!
- Am o pietricică în pantof. - Nu!
- Stați! Alerg repede! - Lucas!
Rarámuri au rezistență. Ce naiba?
Citlali!
- Insolație. - Insolație?
Trebuie să ne hidratăm.
Citlali?
Lilí.
Lilí?
Unde naiba ești?
Scârbă.
Drace!
Nenoro…
Dacă mă lovești cu o săgeată, jur că ți-o bag pe gât, Carlota.
Futu-i!
Nu e musai să fie așa, Inés. Îi dau eu diamantul Reginei.
Nu, îl are pe Alex.
Nu contează ce a promis.
Te va păcăli.
Da, tu nu ești mamă.
Replică tipică de mamă.
Ți-am spus!
Bine.
- Ăsta nu trage cu săgeți. - Nu, văd asta.
Uite!
Fără arme, bine?
O pun deoparte.
Gata.
Și acum?
- Continuăm împreună? - Bine.
- Haide! - Continuăm.
Să mergem!
- Să mergem! - Da.
Știam că va trebui să fug.
Inés, nu e nevoie!
Nu mă dau bătută, Lilí.
Ce fac?
Încă fug, șefa.
E cald, nu?
Nu ai chef să stai la umbră?
Pe aici trebuie să fie.
E ora amiezii.
Inés, nu poți avea încredere în ea.
Serios.
N-am de ales, Lilí. Îl are pe Alex.
Ascultă…
Găsim diamantul și i-l dăm amândouă.
Împreună.
Sună tentant.
Dar ce-ar fi
să găsim
diamantul întâi, nu?
Nenoro… Nenorocita naibii!
Dar nu, n-am fost acolo.
Nu, dar… e pizza margarita.
- Ce, margarita? - Îți explic.
Niciodată în viața mea.
Íñigo?
Cauți ăsta?
Mi-l dai mie?
E din pământ, unde îi e locul.
Nu te las să-l iei.
Nu e pentru mine.
Voi cumpăra libertatea mea și a prietenilor.
Cum ai făcut cu aurul ca să-ți eliberezi poporul.
Nu se compară, Carlota.
Dar poate îl dau la schimb pentru ceva.
Cum ar fi?
Ce ai în mână.
Broșa mea?
Broșa asta era pentru mama ta.
Acum… e pentru tine.
Nici măcar nu e din aur, nu are…
Nu…
Lilí?
Pa!
Calea apei.
Hei…
Lilí?
Bună!
Doamne…
Aproape am reușit.
E în regulă, ai ajuns mai departe ca noi.
Da, noi n-am ajuns nicăieri, dar găsim noi o soluție.
Bineînțeles.
Ești în viață!
- L-am găsit! - Serios?
Știu unde e ultimul test.
Bravo, detective!
Am întârziat.
Poziția asta nu e corectă.
Uitați…
e un semn.
De la Citlali.
A făcut-o ca să marcheze locul. Mi-a întors favoarea.
Sigur e pe aici.
Hai să vedem!
Mai bine găsim un loc de odihnă, se va întuneca în curând.
Ei sunt.
Se odihnesc.
Asta ar trebui să facem.
Nu, e perfect. Să căutăm acum!
- Da. - Desigur.
Leo, nu vezi nimic.
Ai dreptate.
Și atunci?
Găsim un loc unde să ne ascundem și vedem mâine.
Hai!
Să mergem!
Ne vedem imediat. Bine?
- Da? Bine. - Da.
- Ce faci, omule? - M-ai speriat.
Ce fel de animal e ăsta?
Făceam ca un cocor ca să nu mă vadă.
- Cocor? - Da. N-ai văzut Kung Fu Panda?
Am văzut Kung Fu Panda.
Îți place?
Cred că semeni mai mult cu Po.
De ce Po?
Nu știu, ești…
- Ți-e foame? - Da.
Am chipsuri.
Trebuie să-ți mărturisesc ceva.
Octavio ți-a mâncat fursecurile.
Și n-a împărțit niciunul.
Câtă necinste!
- Nu știm cum să rezolvăm testul. - Nici noi.
Nu-mi place să fim despărțiți.
Știi? Ar trebui să existe o regulă Wilson.
Regula numărul unu:
suntem o echipă.
Vezi?
Po.
Dar de ce Po?
Și el e drăguț. Nu știu.
Te gândești la alții.
Și iubește necondiționat.
Și are mereu gustări.
Stai!
Și iubitul tău?
Lucas…
- Ce? - Termină!
Scuze.
Stai!
Mă lovește ceva.
Pietre nenorocite!
Bună dimineața!
Auzi, nu cred că sunt doar pietre.
- Serios? - Uite!
Vezi?
E ca o gravură?
Nu asta. E ca o hartă.
Ca la celelalte teste.
Am avut cu muzică și cu lumină, avem și unul cu apă.
Nu știu dacă era drumul apei sau poarta apei.
Ai apă?
Mereu am apă.
Bine, să vedem!
Nu știu, ceva îmi spune
că într-unul din astea…
Uite!
Uite…
Iată!
Trebuie să-i adunăm pe toți.
- Vrei micul-dejun? - Da.
Vă mulțumesc că ați venit.
Eu și Citlali avem ceva important să vă spunem.
În primul rând, am ales acest loc pentru că e sacru.
Nu e loc pentru energie negativă,
mândrie sau lăcomie. Nu mi-ar plăcea să fie jignit…
Da, Lucas, am înțeles.
Toți suntem prieteni.
Vorbește!
Bine…
Știm unde e diamantul.
Serios?
Vă vom spune cu o singură condiție.
Promiteți că nu ne mai întrecem!
- Cu drag. - Știu, la ei mă refer.
Inés!
Octavio.
Stai jos!
Îmi convine.
Sunt complet namaste.
Bine, Lucas. Unde e?
Lucas, facem cum vrei tu. Dar spune-ne acum!
Promiteți! Uite așa!
Nu facem asta.
Bine.
E în peșteră. Aici, în vale, cred că e în est.
E… Nu, vest.
270 de grade.
Acolo. Printre munți, e o peșteră.
E acolo.
- Peștera cristalelor. - Aia.
- La 30 de kilometri de aici. - E aproape.
Vedeți? Am găsit răspunsul deoarece colaborăm.
- Știi unde? - Da, e incredibil.
Suntem o echipă, da?
Ăsta e mesajul.
Dacă lucrăm împreună, putem reuși și…
Pleacă!
Hai!
Hai, la naiba!
Nu!
- Ai încercat! - Stai, dă-mi drumul!
Ați promis!
Bună, Carlota!
Calc-o!
Hai, mai repede!
- Ce cursă! - Mai repede!
Nu pot mai repede, Lilí!
- Mai repede! - Rabla asta atât duce.
Vrem cea mai mare comoară!
- Nevăzută de nimeni! - Nevăzută de nimeni!
Ne urmărește cineva.
Ce?
Contrabandista.
Mai repede, Pepa! Accelerează!
Taci, Panchita!
Ți-am spus să nu vorbești când conduc!
Încă o mașină!
Da! Contrabandiștii!
Nu. E una roșie!
Nu se poate!
Vor vedea nenorociții cine sunt eu!
Proprietarul? La naiba, Miguel!
Nu l-am invitat eu!
Stai! Dacă-i lovești, pa comoară!
Mai întâi îi lovim, apoi vedem.
Drace!
Au fost loviți!
Amicul tău e o pacoste!
Nu e amicul meu! Deși îmi place!
Cine nu-ți place ție?
În ultima vreme…
- Treci lângă ei! - Da.
Lângă ei!
Du-te dracului!
Ce, blondino?
La naiba!
Da! Unul doborât!
Haide! Așa, Lilí!
Ce s-a întâmplat cu el?
Nemernicilor!
- Lucas? - Da?
Mai ai drona?
- De ce? Ca s-o stricăm, ca în junglă? - Exact.
Hai, Lucas!
- Haide! Nu e timp! - Bine.
Ce e asta? E o pasăre?
A nimerit-o!
Da! Gata cu ei!
Da!
- Ne ajung din urmă. - Cum e posibil?
Erau în spate.
Mai repede!
Bună!
Ar trebui să ai grijă, cu copii în spate!
Sigur, Lilí.
Invidia îmi influențează perspectiva.
Vibrațiile tale sunt slabe rău.
La sol nu ești așa de tare, nu? Dă-te jos dacă ai tupeu!
Nu putem vorbi civilizat?
- Futu-i! - Nu vreau să mor!
Hei, Octavio!
Nu ți-am spus niciodată,
dar, de când ești yoghin, nu te mai suport!
Te porți ca un clovn!
Un clovn. Ia uite, sunt clovn.
- Hei! - Yoghinul dracului!
Mai repede!
- Nu merge mai repede! - Lovește-l!
Lilí, ai grijă!
Ai grijă, Octavio!
Octavio!
Aveți grijă!
Suntem toți prieteni!
Vrei să joci murdar?
- Jucăm murdar! - Drace!
Mai repede!
- Poftim, nenorocitule! - Haide!
Stai!
Sunteți bine? Puteți mișca?
Da.
- Doamne! - Degetele astea încă mișcă.
Nu s-a rupt mâna că era în ghips.
Am o veste proastă.
Ne-am învârtit și n-a înregistrat nimeni?
Nu. Miroase a benzină.
Futu-i! Mașina a luat foc. Ieșiți acum!
- Hai! - Leo!
- Lilí, dă-te! - Mâna.
Nu! Mâna!
- Carlota, du-te! - Mâna!
Nemernicilor! Vă urăsc!
Și trebuie să vă mai și salvez!
Nu ți-a convenit să fiu pașnic? Poftim!
- A venit Octavio. - El e?
Ți-am zis, e prieten.
De ce mă provocați? De ce?
- Armistițiu, Lilí! - Futu-i!
- Sunteți bine? - Hai să-i scoatem!
- Miguel! - Leo!
Nu.
Nu. Nu se poate.
- S-a terminat. - Cum adică?
ȘANTIER ARHEOLOGIC ACCES INTERZIS
S-a terminat.
Acces interzis.
- Frate! - Hei!
Ce ți-a făcut semnul?
- A fost o glumă proastă. - Scuze, Octavio.
- A fost un pic. - N-am priceput-o.
„Acces interzis.”
- Prin câte am trecut… - Da, am înțeles acum.
- Nu… - Doamne!
Da?
- La naiba! - La naiba!
Prieteni…
Nu se poate.
Parcă e Fortăreața Singurătății.
Superman?
Doamne, Lucas!
E din copilăria ta.
De unde începem? Unde e diamantul?
Trebuie să-l căutăm.
Bun plan, Zazil!
A ascuns diamantul printre mii de pietre.
Păi…
Un ac în carul cu fân.
Cristalele astea nu arată a diamante.
Practic, e ghips și selenit și niște sare.
E foarte diferit în ce privește duritatea, rezistența
și reacția la lumină, printre altele.
Da, Lucas.
- Reacția la lumină. - Laserele!
Am unul pentru tine.
Trebuie să țintim cristalele. Diamantul va străluci altfel.
Ținta: cele mijlocii și mici.
E incredibil.
De unde știm care e?
Se va comporta diferit.
- Ați văzut? - Ce?
Acolo, în mijloc.
Ce?
E magic.
Uite-l!
Hai cu mine!
Ce caută nemernicul ăsta aici?
Nu pot să fac înțelegeri cu voi, bandiților.
De unde ai apărut?
Nu poți lua diamantul.
Știi asta.
Vreau să vorbim.
Despre ce, Ariel?
Afaceri.
Lasă diamantul, boule!
Asta mai lipsea.
Ce piatră frumoasă, surioară!
E imensă.
Doamnă, nu-l puteți vinde pe piața neagră.
E treaba noastră.
- Îl pun la muzeu și vă îmbogățesc. - Avem cumpărătoare!
Deja suntem bogate!
Pepa!
Nu!
Alex!
Ești bine?
Ți-am spus că vor fi aici.
Și proprietarul e cu Regina?
Și tu ai fost păcălit.
Nu.
M-am mulțumit cu 20% din diamant.
Și să te omor.
Nu e adevărat.
Nu pot să-l omor?
Nu-mi pasă de asta.
Partea cu 20% nu-mi convine.
Gata.
- Inés… - Mișcă!
Te rog?
E incredibil.
Mai mare decât Cullinan I din bijuteriile coroanei.
Ai diamantul.
Acum dă-ne băiatul!
Să nu ne grăbim!
Ți-am spus.
Omoară-i!
Începe cu băiatul!
Ca să nu-și vadă mama murind.
Nu.
Ce?
Nu fac asta.
Nu omor un copil.
Alex!
Jos!
- Octavio. - Nu.
Nu, Octavio.
E grav?
Pare grav rănit.
Octavio!
Nu-ți face griji!
Totul e în regulă.
Rezistă, Octavio…
Octavio!
- Alex e bine? - Da.
Da.
Cum ți-am promis.
Mereu ai grijă de noi.
Cum ai reușit să aterizezi?
Nu m-am temut.
Lilí?
- Mulțumesc. - La naiba!
Octavio…
Să nu adormi!
Nu vă faceți griji!
Deja sunt pe mare.
Și e minunat.
Să mergem!
Nu!
Scârbă împuțită!
Acum te vânez eu.
Voi avea grijă de tine. Promit.
Uneori, și eu sunt romantică.
Pentru Octavio!
Peste cap!
Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă