Згідно з татовими документами, професор живе в цьому селищі.
Зупини тут.
ТУРИ ВІЛСОНА
Дякую.
Отакої.
Міґелю, це точно тут?
За словами відправника останньої листівки, яку отримав тато, так.
Рік 2015-й.
Можливо, всі поїхали через пандемію.
Що, це не тут?
Тут, але ми не знаємо, де саме.
Чудово.
-Язички? -Так, полуничні.
Це желейки.
Смужки?
Добридень.
Ми марнуємо час.
Міґелю, дивись.
СЬЄРРА-ТАРАУМАРА
Чим вам допомогти?
Добридень.
-Вітаю. -Вітаю.
Ми шукаємо професора Раміреса.
Міґелю?
Я рада, що твій батько не викидав моїх листівок.
Пробачте, я не розумію.
Це я професор Рамірес.
Неочікуваний поворот.
Ми познайомилися в Чіуауі.
Моя команда знайшла дві мумії рарамурі,
а твого тата прислали скласти звіт.
Я це чудово пам'ятаю.
Просто…
Він завжди казав…
«Професор», як чоловік.
Приїхавши, він очікував чоловіка.
І цей жарт прилип.
Як твій тато?
Йому дедалі гірше.
Майже не буває при тямі.
І в один із цих коротких моментів усвідомлення він відправив до тебе.
До мене?
Ми шукаємо Сльозу Вогню.
Сасіль, дружина Ґерреро, її сховала, але ми не знаємо де.
Міґелю, ходімо. Я тобі дещо покажу.
На початку XVII століття прибули єзуїти.
Нести християнство в Тараумарі.
Тобто підкорити людей і змусити вірити в те, у що вони не вірили.
Ти зовсім як твій тато.
Три роки тому я знайшла це.
Воно було під фрескою.
Овва.
Чекай.
Вибач, але це божевілля.
Рарамурі не мали живопису.
Особливо такого рівня.
Це до них.
Це майя.
Точно!
Це Сасіль.
З кодексом.
А це Сльоза Вогню.
Тобто діамант існує.
Сподіваюся.
Ми вважаємо, Сасіль украла золото Кортеса, щоб викупити своїх людей.
А потім сховала діамант.
Звісно. А це три випробування, щоб його знайти.
-Які випробування? -Діамант знайде лише гідний.
У першому є гліф музики й повітря.
Я називаю це «піснею вітрів».
Мені подобається.
Треба слухати голос богів, щоб знайти шлях.
Друге я називаю «перегони трьох тіней».
Полуденне сонце. Пообіднє сонце. Призахідне сонце.
Рарамурі вважали,
що біг — це не просто вміння, це божественний талант.
Треба бігти, щоб дізнатися правду.
Це означає «рарамурі».
І третє — «шлях води».
Сасіль-Ха.
Чиста вода.
Лише вода розкриє таємницю.
Гаразд.
З якого почати?
Я не знаю.
Але неподалік звідси є гора поряд з озером,
де рарамурі кажуть, що чують голоси богів.
Пісня вітрів.
Це десять кілометрів на схід.
У великій долині. Ви не пропустите.
Чому тато про тебе не розповідав?
Вибач.
І дякую.
Ти неймовірна.
Десять кілометрів.
Дякую, професоре Рамірес.
Пісня вітру.
Місце дізналися.
Близько години звідси.
-Треба пройти три випробування. -Клас.
Добре. Займіться цим.
Ви ж любите такі речі?
Ось вам про всяк випадок готівка.
Клас. А є ще?
Ще?
Ви мені досі винні гроші з аукціону.
Я не забув.
Без жодної подряпини.
Ти впевнений?
Вона надто класна для того району, у якому нам працювати.
Ага. Скажіть, коли знайдете діамант.
-Звісно! -Дякую.
-Бувай. -Бувай.
Ви мені не скажете.
-Ми йому не скажемо. -Звісно, ні.
У Регіни Алекс.
Домовлятися треба з нею.
Добре, так. Мені подобається, детективко.
Де ти був? Треба їхати. Вони нас випереджають.
Вже ні. Не хвилюйся. Я їм залишив сюрприз,
а ще один — тобі.
Бачиш? Я вмію бути романтиком.
Клас! Яке благословення — побачити це на власні очі!
Я її здивував? Їй мову відібрало.
Я бачу твій чутливий і романтичний бік.
ШУКАЧІ ПРИГОД
ДЕСЯТЬ НАЙБІЛЬШИХ ДІАМАНТІВ СВІТУ
Погляньте, хто тут.
Його мати надіслала нам місце.
Добре, що ти його не вбив. У нас із нею угода.
Не хвилюйся.
Цього разу я пробачаю.
Готуйся вирушати.
Ми їдемо до твоєї мами.
Ходімо.
Переказуй татові вітання, якщо зможеш.
Звісно, зможу.
Думаєш, ти знайдеш діамант?
Ти хочеш долю?
Ні, доню. Мені достатньо його побачити.
Добре. Ми надішлемо фото.
-Дякую. -Ні!
Ні.
Паливні контрабандисти?
Октавіо.
-Тут є автомагазин? -Ні.
Ні, не Октавіо. Я подбав, щоб вони не стежили.
Може, вони підклали чип чи мікрофон.
-Сучі діти! -Що?
Що?
Це ж мій.
Молодці, народ!
Вони знайшли мікрофон.
Не хвилюйся.
Він не потрібен.
-От лайно! -Якого біса?
-Що це було? -Колесо.
Якого хріна?
Курва мати.
Що тепер робити?
Що ми збили?
Чи що збило нас.
Тобто — збило нас?
У нас стріляли з рушниці. Калібр 30–06.
Де ти в біса є?
Пильнуйте.
Бувайте!
Підвезти?
-Стоянку заборонено! -От вилупки!
Ви влучили в шину! Покидьки!
-Міґелю, щоб ти й другу руку зламав! -Мерзота!
Що він сказав?
Що ми влучили в шину.
-Що? Справді? -Божественнне правосуддя!
-Так їм, мудакам. -Пішли вони!
Гарний постріл, босе.
Тепер шанси рівні.
Чому ти допомагаєш іншим?
Я думала, тобі подобається м'язистий.
Я б поставила на нього.
Угоду ми уклали з білявкою, хоча їй я також не дуже довіряю.
Ти ніколи нікому не довіряєш.
Точно не хочете крем від сонця?
Мій дядько якось засмагав в Акапулько, отримав три карциноми.
Не хвилюйтеся, помер не від них.
Подавився зубами. Бабуся чула, як він отак…
-Уночі. -Нам байдуже, як він помер.
У Ті Ві теж була карцинома, і помер він теж не від неї.
-Ті Ві? Хто це? -Дядько Вілсон. Тобі б він сподобався.
Справді? Чорт.
Лео, опусти його.
Це тут?
Дивіться.
Мабуть, це гора, про яку казала Рамірес.
Ходімо подивимося.
Неподалік має бути озеро. Ходімо.
-Міґелю, тут точно немає змій? -Точно є.
А якщо нас вжалять?
Лукасе, змії не жалять. Змії кусають. У них зуби, а не жало.
Дивіться.
Озеро,
гора…
Як казала Рамірес.
Дивіться…
Це гліфи.
Це карта місцевості.
Курва, могли поставити знак: «Ви тут».
Так і зробили.
Це знак «ви тут», це вітер, а це гора.
Це гліф змії,
жаби…
і єнота.
Це ось цікаво, бо довгий час думали, що це собака.
Пам'ятаєш?
Я люблю єнотів.
Майя їх не любили. Ті їли кукурудзу.
Рамірес сказала, у цих горах можна почути богів.
Я пропоную…
дочекатися заходу сонця і подивитися.
Лукасе, припини.
Слухайте.
Ви чуєте?
Це музика.
Пісня вітрів.
-Звідки вона долинає? -З'ясуємо.
Сюди.
Воно йде із цих каменів.
Ви чуєте?
Мабуть, музика пов'язана з гліфами.
Один, два, три, чотири, п'ять.
Тут п'ять нот, так?
Так, я чую п'ять.
Але майя мали дуже складну музичну систему, чи 51 ноту, чи більше.
Гаразд.
Ці п'ять нот означають або єнота, або жабу, або змію.
Ми не зможемо це розгадати.
Це одне з трьох.
Ми, може, й ні, а мій штучний інтелект зможе.
Так.
Дивіться.
Для своєї відеогри я винайняв штучний інтелект
із системою розпізнавання мови, що…
Лукасе!
Вибачте. Якщо поєднати ноти з мовою майя,
розшифруємо, який це гліф.
Запис, мовчіть.
Запис.
Готово.
ЗАВАНТАЖЕННЯ…
Гаразд.
Із вірогідністю 73 % це жаба,
17 % — що це єнот
і 10 % імовірність, що це броненосець.
Броненосець?
Там не було гліфа броненосця.
Тут так сказано.
Молодець, Лукасе.
Поглянемо.
Це має бути те місце на карті, де жаба.
Вірогідність лише 73 %.
Як на мене, 73 % достатньо.
Клас.
У Чіуауі дуже гарно.
Так, гарно.
Це тут.
Звідки ти знаєш?
-Я чую парфуми Лілі. -Що?
Твої я теж упізнаю.
Я не користуюся парфумами.
Так.
Вони знайшли випробування.
Дідько!
Куди вони пішли?
Ми знаємо куди.
Лукас.
Як романтично!
Усиновите мене?
Бачите? Це ніби карта.
Треба йти… туди.
А не краще зайти в туалет?
За кілька кілометрів є заправка.
Люблю на природі.
Хоча я б з'їла морозива.
Ми майже приїхали.
Хочеш морозива?
Малий довбень не вміє читати по губах?
Мама тобі зад надере.
Що він каже?
Не знаю.
Нам прислали нове місце.
Їдьмо.
Так ми їх ніколи не наздоженемо.
Викликати убер, детективко?
Треба бути впевненими.
Нехай енергія тече.
Якщо відкрити себе, усесвіт відповість.
Мого сина вкрали. Октавіо, мені насрати на всесвіт.
Твоя правда.
Не може бути. Ви бачите?
Усесвіт, чуваче.
-Привіт, друже! -Привіт.
Можна трохи повільніше?
Я не в дуже гарній формі, мені починає паморочитися.
Відколи гори — це клята пустеля?
Видно, що ти не покидав Іспанії. Не всі пустелі як Монегрос.
Ти в Чіуауі,
це Західна Сьєрра-Мадре, Сьєрра-Тараумара…
Так, вона не пласка. Ми зрозуміли.
Ви чуєте?
Що?
Привіт, Міґелю!
Бувайте!
-Підвезти? Ні? -Як справи?
Сітлалі мала гарний вигляд.
-Так. -Як амазонка.
Дивіться.
-Ага. -Що це?
Це шип.
Що це?
Рідкісний шип.
Ви погляньте.
Перегони тіней.
Це, мабуть, перша тінь, так?
Сонячний годинник.
Треба бігти, щоб знайти правду.
Гадаю, сонце — це стрілка, що вказує напрям.
А навіщо бігти?
Я не втомлений, але у нас два коня, можна доскакати.
Нам треба бігти.
Як рарамурі.
Так, бо діамант отримає лише гідний.
-Так. -Як сказала професорка Рамірес.
Але вона сказала, треба опівдні. Котра година?
Вже південь.
Давайте.
Побігли.
З якою швидкістю бігають рарамурі?
-У рівномірному темпі. -Агов.
Зачекайте.
Бігти?
Ні. У жодному разі.
І вони залишили коней.
Саме тому.
Це випробування з бігу.
Рарамурі — бігуни.
Лише гідний…
Міґелю, мені зараз начхати на гідність.
Будь ласка, вони вже попереду нас.
Важливо знати, куди бігти. Ми в пустелі.
Може, по слідах? Дивися, один за одним.
-Слушна ідея. -Думаєш?
-Так. -Добре.
Чому ти так зі мною говориш? Лілі, а ти куди?
-Що ти робиш? -Ненавиджу біг.
Ви біжіть. Доженете мене.
-Я поїду вниз по схилу. -Як хочеш.
Давай, друже. Уперед.
Чому ви зі мною так говорите?
-Не знаю. -Що я зробив?
-Давай, Лукасе. -У боку колотиме.
Я ж казав?
Ми не надто повільно?
Ні.
Швидкість рарамурі, постійна швидкість.
Ти сама казала.
Гей, нас переслідують.
Що?
Міґель, Лео…
Лілі не бачу, а Лукас, схоже, от-от помре.
-Помре? -Дивися під ноги.
Ми йдемо!
У сраку швидкість рарамурі, бігом!
Добре.
Давай, Лукасе!
Бігом!
-Чекайте, камінець у взутті. -Ні!
-Чекайте, я швидко! -Лукасе!
Рарамурі витривалі. Якого біса?
Сітлалі!
-Тепловий удар. -Тепловий удар?
Так, треба пити.
Сітлалі?
Лілі.
Лілі?
Де ти, бляха?
От сучка.
Чорт.
Падло…
Якщо влучиш у мене дротиком, ти його проковтнеш, Карлото.
Курва.
Інес, так не обов'язково. Дай мені віддати діамант Регіні.
-Не можу — у них Алекс. -Байдуже, що вона обіцяла.
Вона тебе обдурить.
Так, ти не мати.
Типова фраза матерів.
Я казала!
Гаразд.
-Він стріляє не дротиками. -Так, я бачу.
Дивись.
Не треба зброї.
Я прибираю.
Усе.
-Готово. -Усе?
Що тепер?
-Продовжимо разом? -Добре.
-Давай. -Разом.
Ходімо.
-Давай. -Так.
Я знала, що доведеться бігти.
Інес, це не обов'язково!
Лілі, я не здамся.
Що вони роблять?
Досі біжать, босе.
Жарко, так?
Не хочеш посидіти в тіні?
Мабуть, треба туди.
Уже полудень.
Інес, їй не можна довіряти.
Чесно.
Лілі, я не маю вибору. У них Алекс.
Слухай…
Знайдемо діамант і віддамо їй його удвох.
Разом.
Спокусливо.
Але чи не краще
спочатку дочекатися,
коли ми знайдемо діамант?
Бляха! Клята сучка!
Але ні, я там не був.
Ні, але це піца «Маргарита».
-Що? «Маргарита»? -Я поясню.
Ні, ніколи в житті.
Іньїґо?
Це шукаєш?
Можна мені?
Він з землі, на якій йому місце.
Я не дам тобі його забрати.
Це не для мене.
Це щоб купити свободу мені й моїм друзям.
Як ти зробила з золотом, щоб звільнити свій народ.
Не порівнюй, Карлото.
Але, можливо, я його обміняю.
На що?
На те, що ти тримаєш у руках.
Мою брошку?
Ця брошка була для твоєї матері.
Тепер вона твоя.
Вона навіть не з золота, вона не має…
Ні…
Лілі?
Бувай.
Шлях води.
Гей…
Лілі?
Привіт.
Боже…
Я його ледь не отримала.
Нічого, ти зробила більше за нас.
Так, ми нічого не зробили,
але ми це виправимо.
Звісно.
Ти живий!
-Я знайшла! -Справді?
-Я знаю, де останнє випробування. -Молодець, детективко!
Ми спізнилися.
Така позиція неправильна.
Дивіться. Хтось залишив позначку.
Це Сітлалі.
Вона позначила місце. Віддячила нам.
Мабуть, сюди.
Подивимося.
Треба знайти де відпочити, бо скоро стемніє.
Це вони.
Відпочивають.
Це маємо робити ми.
Ні, це ідеально. Давайте поки шукати.
-Так. -Точно.
Лео, ти ні чорта не бачиш.
Твоя правда.
Що тоді?
Знайдемо, де сховатися, а завтра подивимося.
Ходімо.
Я вас дожену, добре?
-Доженеш? Гаразд. -Так.
-Що ти робиш? -Ти мене налякала.
Що це за тварина?
Журавель, щоб мене не побачили.
-Журавель? -Так. Не дивилася «Панду Кунг-Фу»?
Я дивилася.
Сподобалося?
Думаю, ти більше схожий на По.
Чому на По?
Не знаю, ти…
-Їсти хочеш? -Так.
У мене є чіпси.
Мушу тобі зізнатися, що…
Октавіо з'їв твоє печиво.
І не поділився.
Як нечесно.
-Ми не знаємо, як пройти випробування. -Ми теж.
Мені не подобається, що ми окремо.
Знаєш, для цього має бути правило Вілсона.
Правило перше:
ми команда.
Бачиш?
По.
Але чому По?
Він теж милий. Я не знаю.
Ти думаєш про інших.
Він безкорисливий.
І завжди має чим перекусити.
Чекай.
А твій хлопець?
Лукасе…
-Що? -Припини.
Вибач.
Чекай.
Мене щось коле.
Кляте каміння!
Доброго ранку.
Гей…
Гадаю, це не просто каміння.
-Серйозно? -Дивись.
Бачиш?
Схоже на гравюру, так?
Ні, це карта.
Як в інших випробуваннях.
Отже, якщо є музика і світло, є і вода.
Не знаю, це водяна дорога чи водяні ворота.
У тебе є вода?
Завжди є.
Подивимося.
Не знаю, щось мені підказує,
що в одному із цих…
Дивись.
Це тут.
Треба всіх зібрати.
-Хочеш поснідати? -Так.
Дякую всім, що прийшли.
Ми із Сітлалі маємо сказати дещо важливе.
По-перше, я вибрав це місце, бо воно священне.
Тут немає місця поганим настроям,
егоїзму й жадібності. Не хочу, щоб це зневажали…
Так, Лукасе, ми згодні.
Ми всі друзі.
Кажи.
Добре.
Ми знаємо, де діамант.
Справді?
Але скажемо за однієї умови.
Обіцяйте більше не конкурувати.
-Залюбки. -Знаю. Я це кажу їм.
Інес!
Октавіо.
Сядь.
Я без проблем.
Я повністю намасте.
Добре, Лукасе. Де він?
Лукасе, ми зробимо що захочеш. Кажи вже.
Обіцяйте. Зробіть так.
Ми не будемо.
Добре.
Він у печері. У тій долині. Здається, на сході.
Ні, там захід.
270 градусів.
Там. У горах є печера.
Він там.
-Печера кристалів. -Вона.
-Це за 30 кілометрів звідси. -Це близько.
Бачите? Ми знайшли відповідь, бо співпрацюємо.
-Знаєш, де це? -Так, це неймовірно.
Ми команда, чуєте?
Це повідомлення.
Якщо працюватимемо разом, знайдемо її і…
Вони йдуть!
Швидше!
Швидше, бляха!
Ні!
-Ти намагався! -Відпусти мене!
Ти обіцяв!
Привіт, Карлото!
Швидше.
Давай, швидше.
-Перегони. -Лео, швидше!
Лілі, я не можу!
-Швидше! -Корито швидше не їде.
Ми їдемо по найбільший скарб!
По найбільший, який бачили!
У нас хвіст.
Що?
Контрабандисти.
Швидше, Пепо! Швидше!
Стулися, Панчіто!
Не розмовляти, коли я за кермом!
Ще одна машина!
Так, контрабандисти.
Ні, інша, червона.
Не може бути!
Тепер покидьки побачать, хто я такий!
Землевласник? Дідько, Міґелю!
Я його не кликав!
Стривай! Удариш їх — прощавай, скарбе.
Спершу розіб'ємо їх, а там побачимо.
Чорт!
Їх підбили!
-Твій друг — скалка в дупі! -Він мені не друг! Хоча він нічого.
-Є той, хто тобі не подобається? -Останнім часом…
-Під'їдь до них. -Гаразд.
Під'їдь.
Котіться в пекло.
Що, білявко?
Га?
Дідько!
Так! Мінус один.
Так, Лілі!
Що з ним сталося?
Вилупки!
-Лукасе? -Так?
Дрон у тебе?
-Навіщо? Розбити, як у джунглях? -Саме для цього.
Давай, Лукасе!
-Давай. Часу немає. -Гаразд.
Що це? Птах?
Влучив!
Так! Вона відстала!
Так!
-Вони наздоганяють. -Як це можливо?
Бляха, ми ж відірвалися.
Швидше!
Привіт!
Обережно — у вас позаду діти.
Ага, Лілі. Так.
Заздрощі збивають мене з курсу.
Ти вібруєш низько, рівно.
На землі не такий крутий? Виходь, якщо кишка не тонка!
Можна як цивілізовані?
-Бляха! -Обережно! Не хочу померти!
Гей, Октавіо!
Я тобі не казала,
але з йогою ти став нестерпним!
Поводишся як клоун!
Так, клоун. Дивись на мене, я клоун.
-Гей! -Клятий йог!
Швидше, Лео!
-Вона не їде швидше! -Вдар його!
Лілі, обережно!
Обережно, Октавіо.
Октавіо!
Тримайтеся!
Не забувайте, ми друзі!
Он як? Хочеш грати брудно?
-Граємо брудно. -Чорт!
Швидше!
-Ось тобі, сучка! -Ну ж бо!
Обережно!
Усе гаразд? Рухатися можеш?
Так.
-Боже. -Дивись. Пальці досі рухаються.
Гіпс не дав руці зламатися.
Народ, погані новини.
Що ми перевернулися мільйон раз і ніхто не записав?
Ні. Бензином пахне.
Бляха. Хлопці, машина горить. Вилазьте негайно.
-Ага. -Давай, Лео.
-Лілі, відійди. -Руку.
Не відійду! Руку!
-Карлото, іди! -Руку!
Мерзото, ненавиджу вас!
А ще маю іти рятувати ваші сраки!
Не подобався я мирний? Отримуйте, бляха!
-Октавіо прийшов. -Це він?
Я казав, що він друг.
Нащо ви мене провокуєте?
-Перемир'я, Лілі! -Дідько!
-Усе добре? -Допоможіть їх витягти.
-Міґелю! -Лео!
Ні.
Ні, не може бути.
-Усе скінчено. -Тобто?
АРХЕОЛОГІЧНА ПАМ'ЯТКА ВХІД ЗАБОРОНЕНО
Усе скінчено.
Туди не можна.
-Чуваче! -Гей!
Що тобі зробив знак?
-Міґелю, поганий жарт. -Вибач, Октавіо.
-Було трохи. -Я не зрозумів.
«Вхід заборонено».
-Ніби все, що ми пройшли… -Так, я вже зрозумів.
Ого.
-Ні… -Боже.
Скажіть?
-Чорт забирай! -Нічого собі.
Народ…
Не може бути.
Схоже на Фортецю Самотності.
Супермен?
Боже, Лукасе.
Що? Це з твого дитинства.
З чого почати? Де діамант?
Треба шукати.
Як розумно, Сасіль.
Вона сховала діамант серед тисяч каменів.
Що ж…
Голка в копиці сіна.
Ці кристали не схожі на діаманти.
Технічно це гіпс, а також селеніт і трохи солі.
Вони дуже відрізняються за твердістю, опором,
реакцією на світло та іншим.
Так, Лукасе.
-Реакція на світло. -Лазерні указки.
У мене є для тебе.
Треба наводити на всі кристали. Діамант сяятиме інакше.
Наводьте на всі середні й маленькі.
Це неймовірно.
Як нам дізнатися, який саме?
Він поведеться інакше. Наводь.
-Ви бачили? -Що?
Там, посередині.
Що?
Магічно.
Це він.
Ходи до мене.
Що тут робить цей хрін?
Я не можу з вас, бандити.
Звідки ти взявся?
Ти не можеш забрати діамант.
Ти це знаєш.
Я хочу поговорити.
Про що, Аріелю?
Про бізнес.
Кинь діамант, козел.
Тепер ще й вона.
Який гарний камінь, сестричко.
Він величезний.
Пані, його не продати на чорному ринку.
Це наша проблема.
Дозвольте показати його в музеї, і збагатієте.
У нас є покупчиня!
Ми вже багаті!
Пепо!
Пепо.
Ні!
Алексе.
Усе гаразд?
Я ж казав, вони будуть тут.
Землевласник теж з Регіною?
Тебе теж обдурили.
Ні.
Я домовився про 20 % ціни діаманта.
І про твоє вбивство.
Це неправда.
Що? Не можна вбити?
Це мені байдуже.
Я не згодна на 20 %.
Ось і все.
-Інес… -Відійди.
Прошу?
Він неймовірний.
Він більший за «Куліннан» з коштовностей корони.
Діамант у тебе.
Віддай нам хлопчика.
Не поспішайте.
Я ж казала.
Убийте їх усіх.
Почни з хлопця.
Щоб не бачив, як помре мати.
Ні.
Що?
Я цього не зроблю.
Я не вбиватиму хлопця.
Алексе!
Лягай!
-Октавіо. -Ні.
Ні. Октавіо.
Це серйозно?
Він сильно поранений.
Октавіо.
Нічого.
Усе добре.
Тримайся, Октавіо…
Октавіо.
-З Алексом усе добре? -Так.
Так.
Я тобі обіцяв.
Ти нас завжди оберігаєш.
Як ти зміг посадити літак?
Я не боявся.
Лілі?
-Дякую. -Ходімо бляха!
Октавіо…
Не засинай.
Не хвилюйся за мене.
Я вже пливу.
І мені добре.
Рушай!
Ні!
Клята шалава!
Я по тебе прийду.
Я наглядатиму за тобою. Обіцяю.
Іноді я теж романтик.
За Октавіо!
-За Октавіо! -За Октавіо.
Пиймо.
Переклад субтитрів: Ольга Галайда