Gata! Trebuie să-l scoatem.
- Jules e peștele. - Urcă!
Lucrăm pentru el la club sau oriunde are nevoie.
Nu ne oprim.
- Ai văzut că i-a omorât pe toți! - Da.
De ce ești calmă?
Ai încredere că-ți ofer o slujbă.
Trebuie să vorbim.
Vino aici dimineață.
Târfele ca tine trebuie să învețe.
Sylvie! Nu!
O să câștig bine de pe urma surioarei tale.
E sora mea!
Stai!
Deschide!
Mișcă-te!
…direct, bine?
- Nu pricep de ce nu se poate… - E fratele meu?
E fratele meu?
- Dați-mi drumul! - Înapoi!
- Rămâneți pe loc! - Haide.
- Cine e? - Fratele meu.
E drumul familiei Bellarie.
- Cine credeți că e? - E fratele lui, Charles Bellarie.
- Ce e? - M-a sunat.
- Cine? - Fratele tău.
De ce mă sună?
- Nu știu, omule. - Vrea să ne vedem în câteva ore.
Atunci, du-te să vă vedeți.
- Norman, ce se întâmplă? - Du-te și vorbește cu el.
Intru într-o capcană?
Nu știu.
Ce naiba e cu tine?
El și ticăloșii ăia mi-au ucis soția.
- Ce? - Da.
Au călcat-o cu mașina, iar a doua zi s-au dus la spital…
Au lichidat-o.
Stai așa, Norman. De ce crezi asta?
Ești un om atât de slab!
- N-ar trebui să merg la întâlnire. - Du-te să discuți cu el!
Nu, Norman. Știi că fratele tău e nebun.
De cine ți-e mai frică?
N-am făcut decât să dau verdicte mai ușoare când eram judecător.
- Asta te liniștește? - Ăsta e adevărul.
Adevărul e că primeai sute de mii de dolari
de la un club de striptease unde noi spălam bani.
Îți pregăteai pensia pe seama acelor femei și a altora.
Așa că taci dracului din gură!
Norman, nu spune asta la telefon. Eu doar…
Ți-am spus că soția mea a murit, iar tu nu te gândești decât la tine.
Da, ai dreptate. Îmi pare rău. Vreau doar să știu ce să fac.
- Du-te să te vezi cu el! - Ești sigur?
Nu vreau să intru într-o ambus…
Norman.
La dracu'!
Ce e acolo?
E Charles?
Dle Bellarie.
- E fiul meu? - Nu știm sigur. Abia am stins focul.
El…
iubea mașina aia.
N-ar fi lăsat pe nimeni să se apropie de ea.
Domnule,
îmi pare rău.
Deci el e?
E prea devreme să știe asta.
Vreau să aflu ce s-a întâmplat.
Sună-i pe toți și zi-le să vină la mine acasă chiar acum!
Nu poți ține pasul, nenorocitule?
Exact.
Dă-mi țigările!
Deci… apropo de cealaltă chestie.
Da, îmi pare rău.
Deci nu ai vești de la ei?
Nu. N-au venit la depozit.
Bine.
Îmi pare rău.
E în regulă.
Cred că au luat banii.
De unde știi asta?
Pentru că știu cum sunt eu, mai ales în ce te privește.
Ceva au făcut.
I-am sunat de câteva ori.
Știi că ticălosul ăla cu sânge rece a încercat să-mi ia totul?
Vreau tot ce are.
Știu asta și o să-ți aduc totul.
Am acțiunile mele la companie și alocația aia meschină pe care mi-o dă.
Nu trăiești tocmai rău.
Scuze.
Tony…
vreau totul.
Știu.
Singura mea speranță e că, dacă moare, totul le rămâne fiilor mei.
Ei bine…
știi că asta se poate întâmpla.
Nici măcar nu înțelegi.
Tatăl lui era genial.
Testamentul pentru companie și acțiuni are atâtea clauze
că, dacă există o moarte inexplicabilă, ei trebuie să…
Nu contează.
Prea multe reguli.
- Nu știu nimic despre asta. - Așa e.
Știu doar că te iubesc.
Ce drăguț ești!
Chiar te iubesc.
Tu iubești banii mei.
Iubesc totul la tine.
Când pleci de aici, i-o spui asta unei fete de 20 de ani.
Târfele alea tinere nu se compară cu tine.
Nu. Ai dreptate.
Să nu uiți asta.
Nu uit.
Rahat! Cine e?
Dă-mi telefonul!
De ce mă sună la cinci dimineața?
- Cine e? - Mallory.
Sper să aibă un motiv.
Alo?
Sunt Mallory.
Da, văd asta, dragă.
A avut loc un accident.
E vorba de Charles?
- De unde ați știut? - E teafăr?
- Doamnă… - E teafăr?
Nu.
A murit?
Îmi pare rău.
Dl Bellarie vrea să ne vedem cu toții la el acasă.
Mai sunteți acolo? Alo?
- Dnă Bellarie? - Te va suna înapoi.
Ești bine?
El a făcut-o.
Cine?
Norman.
Ce a făcut?
Mi-a ucis fiul.
El a făcut-o.
- Alo? - Varney.
- Da. - Sunt Mallory.
- Ești bine? - A avut loc un accident.
Ce s-a întâmplat?
E vorba de Charles.
Ce a pățit?
Nu știm ce s-a întâmplat, dar e mort.
Ce?
Accident de mașină.
Stai, ce spui acolo?
Dl Bellarie vrea să vii acasă la el. Suntem toți aici.
Plec acum.
Nu. Asta nu se poate întâmpla.
La naiba!
Fir-ar să fie!
Kimmie, ești bine?
Mi-au răpit sora.
Știu.
O să-i omor.
Kimmie, nu-i poți omorî.
Mi-au răpit sora, Angel!
Știu.
Nu-i las să-i facă ce mi-au făcut mie.
Niciodată.
Știu.
Delinda a luat-o.
Și ce-ar trebui să facem?
Nu știu!
- Dar trebuie s-o găsim! - Bine.
- Dar unde a dus-o? - Nu știu.
- Unde ar duce-o? - Nu știu, dar trebuie să stai ascunsă.
- O să ajungi la închisoare. - Nu-mi pasă de asta.
Sună-l pe Jules.
- Nu pot să-l sun. - Sună-l pe Jules.
- Îl sun pe Salvo. - Cel care ne-a tras clapa? Nu.
Trebuie să-i spun de mașină.
Sună pe cineva! Cineva sigur știe unde e Delinda.
Bine.
E căsuța vocală.
- Știu unde mergem. - Unde?
- Înapoi la el acasă. - Acasă la cine?
- La bătrânul de culoare. - Nu pot merge acolo!
Atunci, cară-te!
Bine, fie. Unde mergem? Trebuie să-mi spui.
Mergi la Indian Cove.
Nu ajungem. Ai distrus mașina.
- Ne trebuie alta, atunci. - Bine.
Sună și tu. Găsește pe altcineva!
Kimmie, știu că vrei să mergem acolo, dar e…
- Nu e o idee bună. - Nu-i fac lui Sylvie ce mi-au făcut mie.
- Dar noi… - Condu!
Bine, dar trebuie să ne gândim bine la asta.
- Nu! - Bine, Kimmie, ascultă.
Înțeleg că te copleșesc sentimentele, dar știu puține femei deștepte ca tine.
Hai să ne luăm un răgaz de gândire.
Omul ăla i-a ucis fără să clipească. Chiar în fața noastră.
Vrei adresa ei, nu?
- Da. - Bine.
Hai să fim deștepți.
Jules.
Ce naiba?
- Acolo e Charles? - Avem un ceas.
Dă-mi ceasul ăla!
Vor dori să-l ducă la testare.
Dacă nu-l văd, nu știu de el. Dă-mi-l!
Trebuie să intre la probe.
Ce naiba scrie acolo?
„Pentru Charles, de la Var…”
La naiba!
- Era pe… - Pe mâna lui.
Mașina e ciuruită de gloanțe.
A fost atacat.
Cât poți trage de timp?
Facem tot posibilul, dar legistul știe.
Spune-i să mă sune.
Bine.
Mașina aia să nu fie dusă de aici neacoperită!
Am înțeles.
Jules.
Ce s-a întâmplat?
- El e? - Da.
- Trebuie să explicăm familiei. - Tocmai am vorbit cu el.
Când?
Ieri.
La ședință.
Nu te pierde cu firea.
Fiindcă ne-a chemat la el.
Rahat!
- Ce e? - Norman.
Tu ai făcut asta?
Soția mea e moartă.
- Au trimis pe cineva s-o omoare. - Îmi pare rău.
Ba nu-ți pare.
- Cum adică? - Ești complice.
- Știi că nu e adevărat. - Ba ești.
Aș risca tot ce am construit doar ca să fac afaceri cu fratele tău?
A trebuit să mă ocup singur de asta. Așa operez.
- Ochi pentru ochi. - Da, dar e neglijent.
- Și ce dacă? - Puteam să mă ocup eu.
Nu pierd vremea cu dileme când un ticălos îmi omoară un om drag.
Da. Am înțeles.
Ce ai înțeles?
Tu n-ai iubit nimic în viața ta.
Fii serios.
Nu-l las să scape nepedepsit.
Da, dar asta e grav.
- Acum avem mai multe de acoperit. - Asta e specialitatea ta, nu?
Norman, trebuie să te calmezi. Trebuie să te dai la fund.
- N-am de gând să mă ascund. - Nu-ți cer asta.
Dar trebuie să aflăm ce învârte fratele tău.
Nu-ți face griji pentru el.
De ce?
- Fă-ți pentru Olivia. - Pentru Olivia?
- Javra aia e capul răutăților. - Da, dar ea e mereu la biserică.
Nu există biserici destule
ca să-i fie iertate păcatele pe care încă le face.
- De ce aflu asta doar acum? - N-a fost nevoie până acum.
Nu-mi place asta.
Mie îmi place!
Am incendiat mașina aia și m-am uitat cum arde.
M-a făcut să zâmbesc.
- S-au adunat acum toți. - Și ce dacă? Nu-mi pasă.
Norman, trebuie să te calmezi, bine? Se întâmplă prea multe.
L-a sunat pe Harold. Îl așteaptă acolo peste câteva ore.
De ce?
Nu știu cum, dar cred că știe.
- Despre mine? - Despre tot.
De unde?
Vrea să-i dea Harold raportul.
- Dacă grăsanul ăla ciripește… - L-am avertizat deja.
- Te sun mai târziu. - Nu.
- Am ceva de făcut. - Ba nu.
Nu face nimic.
- Soția mea e moartă. - Norman.
Nimic nu mai contează.
La dracu'!
Calvin.
Da, domnule.
Vreau să-mi aduci pe cineva.
Ascultă cu atenție.
N-o să reziste.
La naiba!
- Ne trebuie o mașină. - Stai să dau un telefon.
De ce mă suni așa devreme?
- Mamă, ce s-a întâmplat? - Despre ce vorbești?
- Ce s-a întâmplat cu Sylvie? - Nu mă suna cu prostiile astea!
- Spune-mi. - Închide!
- Vrei să vină poliția la tine? - De ce sunteți așa nerecunoscătoare?
A pus mâna pe ea?
Kimmie, știi că nu a făcut-o.
- Deci a făcut-o. - Ba nu.
Cum nu m-a atins nici pe mine.
N-a făcut-o.
A decis singură să plece.
O fată de 16 ani a decis să plece?
Nu știu ce naiba e cu voi!
E bun cu mine și a fost bun cu tine.
- O să-l omor. - Nu mai vorbi prostii.
- Chiar o să-l omor. - La naiba, hotărăște-te!
Suni la poliție sau îl omori?
Îl omor.
- Kimmie… - Unde e Sylvie?
Ți-am spus, a plecat.
- Cu cine? - Nu știu.
Cu cât te-au plătit?
Ce tot spui? Ești cumva drogată?
Știu că ai fost plătită pentru ea.
De ce vorbesc cu tine?
Ai mințit. Te-ai dat drept asistentă.
Acum o să vadă că nu ești nimic.
Ești o târfă la un club de striptease.
- Asta ți-au spus când le-ai vândut-o. - Nu mi-a spus nimeni nimic.
Dacă nu o găsesc pe Sylvie până diseară, vă fac o vizită amândurora, nenorociților!
- Angel. - Da, venim chiar acum.
- Ai găsit o mașină? - Stai.
Haide! Dacă ajungem acolo, omul meu ne dă mașina lui.
Da, venim.
- Poftiți, domnule. - Mulțumesc.
- Deschide ușa! - Da, domnule.
Am venit cât de repede am putut.
Ce ai aflat?
Nu o da întoarsă, Jules.
El era.
Îmi pare rău.
Ce s-a-ntâmplat?
- Se pare că a fost atacat. - Poftim?
Ar face asta pe un drum privat?
În același loc unde a fost călcată soția lui.
Stai.
Nu știm asta sigur.
Nu, doar nu crezi că…
Unde a fost mutată?
A murit înainte să fie mutată.
Deci e moartă.
Da.
L-ai sunat pe Norman?
Nu răspunde. Am lăsat un mesaj.
Sigur că nu răspunde.
Dnă Olivia, îmi pare rău!
Tocmai am văzut mașina.
A tras în mașină și i-a dat foc!
Sunt gloanțe în toată mașina.
- De unde știi? - Știi că am sursele mele.
Deci l-a împușcat.
I-am spus să nu se ducă acasă.
- Știai despre asta? - Nu te preface că tu nu știai.
Îmi pare rău. Ce-mi scapă?
Unchiul tău e un monstru.
- Crezi că a fost mâna lui? - Nu cred, știu sigur.
- Stați. Nu știm asta sigur. - Vrei să-mi spui altceva, Jules?
- Nu. - Nici vorbă!
- N-ai boașe s-o faci! - Te rog.
Știi ceva?
M-am străduit. Am încercat să mă rog lui Dumnezeu.
Dar voi vreți să rămân la nivelul ăsta josnic.
Și urăsc asta.
Termină cu porcăriile astea superioare!
- Superioare? - Da.
Nu aici.
Asta a fost casa mea!
Nu mai e și nici nu va mai fi vreodată.
Opriți-vă, vă rog! Charles e mort.
Ar fi trebuit să…
N-ar fi trebuit să plece acasă.
- Oricum nu te-a ascultat niciodată. - Vreți, vă rog…
Jules.
Da, domnule?
Găsește-l pe fratele meu și adu-l la mine.
Da, domnule.
Nu va veni aici.
Într-un fel sau altul, va răspunde pentru asta.
Nu va veni.
Adu-l tu aici.
- Pe jumătate mort, dacă e nevoie. - Nu. Ascultă, nu. Lasă-mă…
Lasă-mă să-l găsesc și să vorbesc cu el.
Nu e momentul să fii drăguță.
Mi-a ucis fiul.
Ăsta e un război, la naiba!
Jules…
du-te!
De ce te uiți așa la mine?
Cum?
Așa s-a uitat și tata.
Roy, oprește-te!
- Sperai să fiu eu, nu? - Vrei să termini?
Asta sperai, nu?
Da.
- Ar fi fost frumos. - Termină!
Eu doar…
- La naiba, Horace! - Nu. E în regulă.
Mereu m-a urât. Amândoi m-ați urât.
N-am primit nimic de la niciunul dintre voi. Asta e ciudat.
Nu v-a păsat deloc de mine.
Jigodie egoistă ce ești! Ți-am dat totul!
Puțină iubire sau o îmbrățișare din când în când, tată,
ar fi prins bine.
Mamă, tu erai ocupată să-i dai totul lui Charles.
Și acum e mort.
Și ghici ce, tată? Poți să-i iei toate acțiunile.
Dar stai.
Nu le poți lua acum, pentru că a fost crimă, nu?
Nu asta e litera legii?
Știți, voi doi…
amândoi ați fost niște părinți groaznici.
Groaznici.
Vezi ce zic?
Am ratat intenționat.
Dar, dacă te mai iei de mine,
n-o să mai ratez.
Da.
Dă-te!
Asta e culmea.
Mă scuzați.
- Dragule… - Nu vorbi cu mine.
Am venit doar ca să…
N-am nimic.
Lasă-mă să termin, Roy.
Am venit doar ca părinții tăi să creadă că-mi pasă de tine.
Fratele meu chiar e mort, nu?
- Chiar îți pasă? - Să nu mai spui asta niciodată!
Scuze, Roy. Doar întrebam.
Uneori chiar ești o mare cutră, știi asta?
Roy…
știi ce înseamnă asta, nu?
- Înseamnă că e mort. - Nu asta înseamnă.
Dacă vezi partea plină a paharului, înseamnă că acțiunile lui…
- Nu-mi revin mie. - Îți vor reveni ție.
Cum ai socotit?
Legea spune că toate acțiunile vor fi împărțite.
Dacă nu există crimă.
Dacă nu există crimă comisă de alt membru al familiei.
- E clar c-a făcut-o unchiul meu. - Nu știi asta, Roy.
Îmi faci o favoare, Mallory?
Ce favoare?
Poți să mă lași naibii în pace, te rog?
Ești furios. Știu că e greu.
Ești furios, dar mă ocup eu.
Mă ocup eu.
- Te ocupi tu. - Da.
Vrei, te rog, să dispari din fața mea?
Nu, fiindcă o să te îmbrățișez, iar ție o să-ți placă la nebunie.
- Ce rost are asta? - Nu știu. Zi-mi tu.
- Ce rost are povestea asta? - E mai mult decât o poveste.
Vezi tu…
Nu-mi pasă dacă am acțiunile sau nu. Putem divorța, facem orice vrei.
- Nu-mi trebuie banii sau acțiunile. - Nu vrei acțiunile?
Ce naiba o să faci fără acțiuni?
N-ai nicio abilitate,
niciun talent.
- Ai nevoie de bani, deci… - Nu.
- Tu ai nevoie de bani. - Nu.
Tu ai nevoie de bani.
Îmi pare rău pentru asta. O să te îmbrățișez.
Imediat te las, nenorocitule, fiindcă știu că părinții tăi se uită.
Nu te iubesc așa mult.
- Aia așa ceva? - Da.
- Bine… - Nu ți-o vând.
- Ai ceva? - Da.
Câte ai?
Sylvie, sună-mă când auzi asta!
- De îndată. - Am cam 700 de dolari.
Știu că ai o grămadă de…
Sylvie, răspunde!
Sună-mă înapoi. Sună-mă când primești mesajul!
Da?
Sylvie?
Bună, sunt Rain. V-ați întors?
Kimmie?
Mi-au răpit sora.
- Ce? - Da.
Pe Sylvie?
Da, au răpit-o.
Cum?
Am ucis-o pe Body aia.
Ce, Kimmie?
- Am lovit-o cu mașina. - Ce dracu'?
Au luat-o pe Sylvie și nu știu unde e.
La naiba!
Nu-i las s-o distrugă și pe ea.
Știu.
Știu, da?
Închid.
- Stai. - E prea târziu, Rain.
- Știu. Știi cum ești când te enervezi. - E prea târziu.
- Vorbește cu mine! - Nu pot vorbi acum.
Vorbim mai târziu.
De unde știi ce s-a întâmplat?
Mă întorc la casa nenorocitului ăluia.
A cui?
Kimmie, te rog, nu merge acasă la Jules. Te rog, nu merge!
Nu la el. La șeful lui.
El cine e?
Bătrânul ăla de la club.
Stai.
Stai, unde ești?
Angel e cu tine?
Da, încearcă să ia o mașină.
Dă-mi-l la telefon.
Nu poate vorbi acum, e ocupat.
Stai așa.
Nu!
Așteaptă.
- Da. - Angel, Kimmie e acolo?
Da, e aici.
Cât de grav e?
- E anapoda rău. - Chiar a ucis-o pe Body?
Da.
Rahat!
Cine a văzut?
Au surprins camerele. S-a întâmplat la motel.
Băga-mi-aș!
- Rahat! Te duci la ea? - Da.
- Pune-mă pe difuzor. - Da, am ajuns. Te aude.
- Kimmie? - Am terminat de vorbit.
- Ne ajută ăsta sau nu? - Încă vorbeam cu el. A zis că ne ajută.
Mă tragi în piept?
Nu.
Kimmie! Ascultă-mă, Kimmie.
Nu poți merge acasă la omul ăla, bine? Vorbește cu mine.
Spune-mi ce s-a întâmplat. Ce…
Nu-i mai pasă.
Angel, cine a răpit-o pe Sylvie?
Delinda și Body.
Da. Bine, Kimmie.
- Kimmie! - Ce e, Rain?
Știu unde locuiește Delinda.
Spune-mi.
Bine. Dar nu te poți duce la casa ăluia.
- Spune-mi unde locuiește. - Promite-mi că nu te duci acolo.
Da, promit.
Zi-mi unde locuiește!
Știu cum ești, da? Înnebunești.
Nu vreau să faci pe nebuna acolo.
Rain, trebuie să-mi spui acum. Unde locuiește Delinda?
Îți trimit adresa ei,
dar promite-mi că nu te duci acasă la omul ăla.
- Ai face bine să-mi scrii. - Îți scriu.
Poți să stai la telefon cu mine?
- A plecat. - Ce?
La naiba! Trebuie să ies din spital.
Înțeleg.
Fata aia, când se enervează…
Nu se enervează ușor, dar când o face, nu mai e cale de întoarcere.
Știu. Am văzut.
Trebuie să ies de aici!
Nu știu ce să fac.
Vezi dacă vine aici.
N-o să accepte.
Bine. Stai cu ochii pe ea.
Trebuie să închid. O să plece.
N-o lăsa să plece.
O să încerc.
La naiba!
Kimmie.
Ce e?
Ne dă mașina aia.
Dar să avem grijă. E furată.
Atunci, adu mașina!
Frate!
O iau.
Varney.
Ești bine?
E prea mult.
Da, știu.
Chiar nu știu ce să…
Ascultă, nu trebuie să fii aici.
Nu.
Mă vrea aici.
- Vorbesc eu cu el. - Nu.
E important să fiu aici.
Va avea nevoie de un costum.
Costum?
Pentru înmormântare.
Da.
Știu că nimeni nu se gândește la asta acum, dar…
Pot să aduc unul de la el de acasă.
Bine.
Asta voiam să-ți cer să faci.
Da. Nu mă deranjează.
Știi, am mai trecut prin suferință
și un lucru care ajută
e să te asiguri că ești ocupat, știi?
Poate ai dreptate.
Da.
- Du-te după costum. - Da.
- Pot să-ți arăt unde e cheia de rezervă. - Am una.
Ai cheia de la casa lui?
Adică… știu unde e cheia.
Bine.
E în regulă, Varney.
- Nu e în regulă. - Varney, se mai întâmplă.
- Cum adică se mai întâmplă? - Varney, nu putem face nimic.
Înțeleg că nu putem face nimic, dar asta e…
- Uite, dar… - Gândește-te.
- De ce să facă cineva asta? - Varney.
Controlează-te!
Du-te după costum!
Ce dracu'?
Ce-i?
- Ce e? - Ce naiba?
- De ce… - Charles.
Ce e? Nu știu.
- Ce e? Ce? - Frate, credeam că…
Am crezut că ai murit.
Rahat!
- Despre ce vorbești? - Mașina ta.
La naiba!
Un striper mi-a furat mașina și ceasul și m-a drogat.
Mă întorc eu la localul ăla și fac ravagii.
Încă nu mi-am revenit.
Stai, cât e ceasul?
- Charles. - Ce e?
- Credeam… - De ce mă credeai mort?
Pentru că mașina ta a ars. Băga-mi-aș!
Frate!
- Ce? - Da.
Mi-a ars mașina?
Da.
Cred că el a murit în ea. La naiba!
Vai!
- Ce? - Da.
Deci mașina mea e distrusă?
Da. N-ai auzit ce am spus?
Omul a murit în mașină.
Dă-l dracului pe idiot! Mi-a furat mașina.
- Era drăguț. - Ce?
Unde s-a întâmplat?
Pe drumul privat.
Mi-a furat portofelul. Să blochez cardurile.
Rahat!
- Telefonul meu. - E serios.
- Ce… - Nu!
Avea adresa mea
și a sărit în aer.
N-a sărit în aer. A fost împușcat de mai multe ori.
Credeau că tu ești.
- Frate! - Deci am fost vânat?
Da.
Bine c-a fost el, nu?
Mulțumesc, striper sexy.
Charles, chestia asta e serioasă. O iei în glumă.
Știu că e serioasă. Deci mama l-a ochit bine pe unchiul meu.
Mă simt ca în zona crepusculară. Ce-i cu voi?
Ți-am zis că familia mea e dementă.
Apropo de familia ta, trebuie să-ți sun părinții.
De ce?
Fiindcă sunt acasă la tatăl tău și toți sunt supărați.
- De moartea mea? - Da.
Spui prostii, frate!
Charles, familia ta te iubește.
Varney, te iubesc.
Chiar nu înțelegi.
Ei te iubesc.
Și toți sunt supărați.
Ești avocat, nu?
- Da. - Uită-te cum e împărțită compania.
Charles, asta e…
Nu.
Nimeni nu mă iubește.
Eu te iubesc.
La cei din familie mă refeream.
Nu.
Lasă-mă să-i sun.
Haide!
Dacă tu crezi că suferă,
de ce nu-i lăsăm să mai sufere puțin?
Ești nebun de legat.
Să-mi bag!
Mai bine nu-ți trimitea Rain adresa.
Ce e?
- Ce vrei să faci? - Tu ce naiba crezi?
- Kimmie. - Dă-mi drumul, Angel!
Kimmie, ce dracu'?
La naiba!
Ce mă-sa?
Unde e sora mea?
Căcat!
Javră, nu te mai întreb o dată!
Unde e sora mea?
Dă-mi drumul!
Unde e sora mea, Delinda?
- Nu! Dă-mi drumul. - Las-o să vorbească!
Dă-mi drumul!
- Dă-mi drumul! - Vrem s-o găsim!
- Spune-ne unde e! - Dă-mi drumul!
Spune-ne unde e!
- Nu vă spun nimic! - Delinda?
Jules o să vă omoare când o să vă găsească.
Spune-mi unde e sora ei!
- E în iad. - Delinda.
Uită-te la târfa aia!
Unde erai când sora ta era violată?
Cine te crezi?
Femeia Fantastică, tâmpito!
- Ești jalnică! - Spune-ne unde e sora ei!
O gașcă de camionagii o fac poștă.
Idiotule!
Ce dracu'?
Kimmie.
Haide, tâmpitule!
Să mergem!
Subtitrarea: Linda Pricăjan poștă.