Ти будеш моєю сучкою.
-Кажи. -Я ваша сучка!
-Джулс наказав мені натовкти їй пику. -Джулс?
Джулс наш сутенер.
Я стільки років тебе боявся.
Але я зараз у такому становищі,
коли в мене є влада.
-Енджел у в'язниці. -Що? Чому?
Через авто, яке ти вкрала.
-Його мають вбити. -Що?
Сер?
Ти скасував наказ?
Сер?
Ти скасував наказ, бляха?
Зараз зв'яжуся з виконавцем.
Трексоне, ти вже виконав?
Виконав.
Так.
Чорт.
Що?
А не треба було?
Сер.
Так?
Вибачте, наказ виконано.
Ти зробив це для Деніела?
Так.
Ви ж мене самі просили.
Чорт.
Хто його заарештував?
Ми.
І ти не сказав мені?
Я не знав, що ви хотіли…
Ти здатен забезпечити виконання операції, Джулсе?
Сер?
Я тобі вже взагалі не довіряю, чорт забирай.
Сер, мені дуже шкода.
Та ні, ти ще пошкодуєш.
Сер, як я можу це виправити?
-Пішов ти. -Сер…
Чорт.
Що сталося?
Усе це лайно вийшло з-під контролю.
Що мені зробити?
Мені треба поговорити з Меллорі, а потім відкрити клуб.
Чорт.
ЦІНА КРАСИ
Привіт.
Розкажеш мені те, чого я не знаю?
Чого ти не знаєш?
Рой причетний?
Не розумію, про що ти.
Ясно, хочеш погратися.
Я не граюся.
Джулсе, якщо ти шантажуєш, брешеш, зраджуєш і плетеш інтриги,
то мав би розуміти, що ті, кого ти підставив,
здадуть тебе за відповідну суму.
Так ти вважаєш?
Гаразд, ти хочеш вдавати тупого.
Ти відмиваєш гроші через клуб,
торгуючи людьми, які там працюють,
зокрема Джилліан, Келвіном, а ще Кіммі.
Горацій перехитрив нас і має на руках усі карти,
а ти стоїш тут такий самовдоволений і триндиш, наче я довбана дурепа.
Я знаю, що гарна, але не треба думати, що я тупа.
Я запитаю ще раз:
Рой до цього причетний?
Думаєш, він зміг би?
Запитання на запитання?
Меллорі, що менше ти знатимеш, то краще.
Ось тут ти помиляєшся.
Що більше я знаю, то краще підготуюся до наслідків.
Тобі Феліція все розказала?
Не смій її чіпати.
-Чорт. -Ні, мені потрібна та дуринда.
Якщо вона розповіла тобі, то й іншим може.
Джулсе, шлюхи взагалі ненадійні.
Я розберуся.
Позбавляти мене єдиного джерела інформації про клуб — дурна ідея.
Вона небезпечна.
Для тебе, не для мене.
Не чіпай її.
Це все?
Бо в мене і так день не дуже.
А яке мені до цього діло?
Якого хріна ти тут забув?
Прийшов дізнатися, як ти.
Вали звідси, паскудо.
Та годі, Горацію. Ми ж брати.
Лише біологічно.
Не лише.
Я приречений і не проти прихопити тебе за компанію.
Краще тікай звідси.
Горацію, послухай мене хвилинку, і я піду.
Мені важко бачити тебе в такому стані.
Сміятися можна, чи почекати, поки ти підеш?
Я знаю, що ти це не сприймаєш.
Що?
Думку про те, що я завжди рівнявся на тебе.
А тепер?
Не змушуй мене це казати.
Ти завжди був улюбленцем батька. Він молився на тебе,
а в мене ніколи ні хріна не виходило.
Ні в спорті, ні в навчанні, ні в бізнесі.
А ти у всьому був блискучим.
Він
любив тебе.
Згадай, як ти розбив його вітраж з венеційського скла.
А винним залишився я.
Він кілька місяців мене за це карав.
Чи коли ти подряпав його машину
і ні слова не сказав.
Він мене звинуватив.
Я тоді змовчав.
Думав, ти хоч щось скажеш, але ні.
Ти для цього прийшов?
Я прийшов, бо ти помираєш,
а моя дружина мертва.
Чому ми постійно це робимо? Нащо ми сваримося?
Чому ми це робимо?
Ти не розумієш, чому ми сваримося?
Ні. Ми ж брати.
Гаразд.
Тоді поговорімо…
Поговорімо про твій роман з Олівією?
Вибач, брате. Це було так давно.
-Це було… -У мене під носом.
А як щодо твоїх спроб забрати в мене компанію?
А оце вже маячня.
Маячня, бо це ти намагався забрати її в мене.
Мені довелося з тобою судитися, і я виграв позов.
А як щодо того,
як ти завжди намагаєшся дорікнути мені через якесь лайно?
Як тобі причина?
Ти завжди звинувачував мене, хоча мудаком був наш батько.
І так, твоя правда.
Він тебе ненавидів.
А знаєш, хто на нього схожий?
Ти.
Так.
Я.
Я тебе ненавиджу.
Ти мені не брат.
Ти як та скалка під шкірою.
Ти злий.
Думав, твій візит сюди щось змінить?
Так,
я молив Бога, щоб так сталося.
Ні, виродку.
Я буду злим до самої смерті.
І що я собі напридумував?
Я думав, що твоє серце відтане хоча б перед смертю.
Перед самою смертю
я зрозумів,
що в мене немає серця.
Було.
Колись давно.
Годі цієї маячні.
Ти знаєш, що я в курсі?
Про що?
Про те, як ви з Джулсом…
відмиваєте гроші через клуб.
Так.
Я все знаю.
І я насолоджуюся там, що мені відомо про всі твої злочини.
-Не розумію, про що ти. -Та ні, розумієш.
Це все тяжкі злочини.
А значить, братику,
тобі тринда.
Попрощайся з акціями,
бо тебе засудять.
Горацію, послухай мене.
Навіть не намагайся.
Замовкни. Припини вже.
Не можу повірити, що ти думав, що ця фігня подіє.
Але це все.
Саме так.
Я тебе підловив.
Ти спалився.
Я тримаю тебе за яйця.
Чорт.
Алло?
Ти досі злишся?
А ти як думаєш?
-Слухай, не хвилюйся за мого брата. -Тобі легко це казати.
Я з ним поговорю.
Не треба. Благаю.
Буде лише гірше.
-Та ні, я все вирішу. Обіцяю… -Чарльзе, не треба.
А ти що зробиш?
Я не знаю.
Щось вигадаю.
Що саме?
Щось, щоб він від мене відчепився, щоб дав мені спокій.
Ось, що я зроблю.
Навіть не мрій.
Дозволь, я розберуся.
Чарльзе, якого… Я щойно сказав, що не треба.
Забудь про це. Я сам розберуся.
Гаразд. Тоді я їду в клуб.
Ну звісно ти їдеш у клуб.
Не злися, що я ні від кого не ховаюся.
Я не через це злюся. Я злий, бо…
Я злий, бо…
Бо ти знаєш, що я тебе кохаю…
а тобі на це насрати.
Ну, власне, так.
Чарльзе…
-Варні. -Це Меллорі?
-Чорт, мушу йти. -Не клади слухавку.
-Я пішов. -Не клади слухавку…
Привіт.
Привіт, Варні.
Меллорі.
-Працюєш допізна? -Так.
Я змарнувала майже весь день на всю цю драму зі шлюбом.
-І не кажи. -Ага.
А ти як?
Усе добре.
Це в тебе заповіт? Бачу, що це він.
-Так і є. -Ага.
Знайшов щось?
Я його перечитував, щоб упевнитися, що нічого не пропустив.
Нічого ти не пропустив.
Ну…
Не хочеш повечеряти? Ходімо.
-Меллорі, слухай, я… -Це не прохання.
У мене ще купа роботи.
-Треба ще дещо встигнути… -І повечеряти зі мною.
У мене немає водія. Підвезеш мене.
А як же той водій, що чекає на тебе у вестибюлі?
Який ще водій? Це все відмовки.
Усе, ходімо.
Слухай, якщо не сьогодні,
то обіцяю відвезти тебе куди завгодно пізніше.
Я голодна. Ходімо.
Як тобі?
-Пречудовий. -Дякую, подруго.
Як настрій?
Пречудовий.
Нічого не болить?
Та наче ні.
Це добре.
-Про мене добре подбали в лікарні. -Це видно.
Навіть не віриться.
Мені теж.
Не починай.
Просто дивно, що його син мені досі нічого не сказав.
-Хто, Рой? -Так.
Мабуть, боїться свого татка.
Так, але…
Кіммі, просто…
Ми багато чого пережили.
Знаю, ти звикла постійно тікати, але хіба не можна насолодитися моментом?
Це важко, коли моя сестра тут.
Усе з нею гаразд.
Мама жодного разу не подзвонила, щоб запитати про неї.
Хоча знає, що вона зникла.
Ти ж знаєш свою маму.
Рейн, допоможи мені витягнути Сільві звідси.
-Що? -Їй не можна тут лишатися.
Тобто?
Вона вже закінчила школу екстерном, і я хочу, щоб вона пішла в коледж.
Хай живе у гуртожитку, подалі від усього цього лайна.
Ти добре подумала?
Так.
Ти знаєш, що тут небезпечно.
-Не знаю, Кіммі… -Все ти знаєш, Рейн.
Кіммі, ми щойно приїхали.
Ні, я зараз серйозно…
Годі з мене цієї фігні, ясно? Нам воно не треба.
Повернися в реальність. Ти все прекрасно розумієш.
Це складно, коли ти така гарна.
-Я просто… -Рейн, я серйозно.
Добре.
-Гаразд. -Дякую.
З нею все добре.
Треба зробити так, щоб їй не хотілося тут залишатися.
Допоможи мені.
Це буде непросто.
Знаю, але тут вона завжди буде у небезпеці.
Я тебе зрозуміла. Я можу…
поговорити з нею, переконати її піти в коледж.
Це все, що мені потрібно. Дякую.
Але ми з тобою впораємося.
Сподіваюся.
Кажу тобі.
Знаєш, я тут подумала.
Пів мільйона — це не так уже й багато.
Ти про що?
-Мені гроші не потрібні. -Що ти мелеш?
Чесно.
Та тобі такі гроші навіть не снилися.
Так, але вони твої. Я хочу заробити сама.
Ти прекрасно розумієш, що не повернеш мені ті гроші.
Поверну.
Бо я хочу клуб.
-Клуб? -Так.
-Я хочу ним керувати. -Що?
Але спершу знайду Деґу й Баді, що відплатити за те, що вони зробили.
Нащо тобі туди повертатися?
Заради грошей. Алло?
Це ж золота жила.
І я знаю, як ладнати з дівчатами.
Краще забудь про те лайно.
Кіммі, я не така, як ти. Розумієш?
Ти кмітлива. Ти бізнес-акула.
А я вулична сучка.
Я хочу клуб.
Але він не Горацію належить.
А міг би.
-Хай його віддадуть тобі. -Хто?
Джулс?
Ось кому я справді хочу відплатити. Містеру Джулсу.
Я не знаю, Рейн.
Кіммі, просто подумай поки. Гаразд?
Я подумаю.
Але перевдягнися. Ходімо повечеряємо.
Я йду гуляти.
Куди ти зібралася?
У клуб.
Рейн!
Мене не випускали з лікарні. Я хочу піти розважитися.
Знаєш що? Ти доросла. Роби як знаєш.
Мені цікаво, що там.
-Не вдавай, що тобі ні. -Ні.
Можна, Алекс відвезе мене?
-Чи тобі потрібен? -Та забирай.
Мені ще зачіску робити.
Коли ти багата, перукарі приходять додому.
І крапка.
Сподіваюся, він витяг Енджела з в'язниці.
Так.
Цікаво, що тут готують на вечерю.
Якого біса ти в мене вдома?
-А ти хіба до мене не приходив? -Краще б не приходив.
Але ти прийшов.
Дозволь запитати.
Ти завжди питаєш.
Давно це триває?
А що?
Я просто… Я не знаю…
У мене це в голові не вкладається. Я просто не розумію.
-Просто… -Кажи вже.
Здоровенний, накачаний, схожий на горилу чувак, і…
ти.
-Не розумію. -Сексі, скажи?
Та ніфіга.
-Ні. -А ти спробуй. Кажу тобі…
Ніколи не говори так з братом.
Не супереч мені.
Що це означає?
Стільки грошей на приватну школу, а ти лише про наркоту й баб думаєш.
А ти там навчився трахати хлопців?
-Ні, це було ще до школи. -Ти огидний.
Тепер я розумію, чому тато тебе терпіти не може.
Ну, вас таких двоє.
Що таке? Не будеш її курити?
Не після того, де були твої губи.
Поясни мені:
тобі можна трахати 10, 20, 30 000 повій,
і ти одружений, так?
А коли я трахну одного чи двох чуваків, то це проблема?
Слухай, чого ти тут?
Щоб життя медом не здавалося.
Моє життя пересрате, відколи ти народився.
Радий зайвий раз нагадати.
Ти бридкий, ти в курсі?
Я тебе вибісив?
Так, чорт забирай.
Тоді я своє завдання майже виконав.
Добре, що в мене є сигарета.
-Ти бридкий. -Дай Варні спокій.
Чорт, ти серйозно.
І що ж ти зробиш?
Захищатимеш свою кремезну дівчинку?
Тільки не кажи, що ти закохався в того мужика.
Такі, як ти, закохуються?
-Рою, я хочу тебе захистити. -Мене?
Мене?
А ти жартівник.
Ти знаєш, що членам родини не можна вбивати.
Але про нього у заповіті не йдеться.
А хай те мудило спробує.
Що він зробить? Видряпає мені очі?
Своїми цап-царапками? Що він зробить?
Ви такі смішні.
Кажу тобі, Рою. Ти здивуєшся, коли побачиш його злим.
Братику, я не боюся челів, які трахають мужиків.
Головне, щоб не мене.
Добре. Потім не кажи, що я не попереджав.
А ти не кажи, що я не попереджав тебе більше його сюди не приводити.
Ясно?
Добраніч, Рою.
Щоб я ще боявся тієї сучки… Чувак, який же ти тупий.
Аякже.
Усе буде добре, братику.
Передай «їй» привіт.
Він знає.
Я знаю.
Ні, Горацій усе знає.
-Ми про це вже говорили. -Так.
Треба прибрати того жирного скиглія.
Я розберуся.
-Я сам про це подбаю. -Та що з вашою родиною таке?
Чому ви всі так хочете забруднити руки?
-Мені це потрібно. -Чому, Нормане?
Чувак, через того невдаху я ризикую своїми акціями.
Може…
Може, подзвони йому. Поясни все ґрунтовно.
Я не збираюся ризикувати, щоб мене застали зненацька.
Який тоді план?
У нього є докази на мене?
Ні.
-Точно? -Сто відсотків.
Ти просто його не знаєш.
Він дуже простий мужик.
Усе розповідає дружині.
Думаєш, вона знає?
Звісно.
Коли він іноді ходить наліво,
то повертається додому і розповідає дружині.
Як нікчемна сучка.
Він був єдиним, хто погодився з нами працювати.
Так, я знаю.
Нормане.
Так?
Зроби все акуратно.
Не бійся.
Нормане, ти тихо й акуратно не вмієш.
Я постараюся.
Не забувай, що він досі суддя.
Гаразд.
-Добрий вечір. -Ми їдемо гуляти.
Перепрошую?
Ми їдемо гуляти.
Я водій Кіммі.
Кого?
Місис Белларі.
Ото ж бо.
Вона буде вдома, а ти повезеш мене в клуб.
-Але я мушу бути… -Недонегре.
Ти мені вже не подобаєшся, я тобі не довіряю.
Тому не випробовуй мене. Ти ж знаєш, де той клуб?
-Знаю. -Думала, ти вже забув.
Відчини мені кляті двері й вези мене в клуб.
Так, мем.
Дякую.
Конічіва, курво.
Про тебе пишуть в інтернеті.
Що?
Так, про твій шлюб.
-Справді? -Так.
І тут багато коментарів.
Не сумніваюся.
Місис Белларі.
-Містер Белларі на лінії. -Дякую.
Так.
Алло?
-Привіт. -Привіт.
Як ти?
Бувало краще.
Не сумніваюся.
Ти вже витягнув Енджела?
Я…
Я в процесі.
Тепер хоч ясно, чому він не дзвонить.
Так. Можливо.
Даси слухавку?
-Він не в настрої. -Я хочу з ним поговорити.
Сільві хоче з тобою поговорити.
Кіммі.
Хоча б хвилинку.
Я не в настрої, Кіммі.
Даю слухавку.
Чорт.
Привіт. Це Сільві.
Привіт.
Як ви почуваєтеся?
Не дуже. Я…
Вибач, але мені треба поговорити з твоєю сестрою.
Гаразд, але я тут прочитала про одне місце.
Пишуть, що в них є позитивний досвід лікування раку.
Це в Таїланді.
-А ще є філія в Італії. -Ага, супер.
Вам скинути інформацію?
Скинь.
Тепер даси слухавку сестрі?
Так. Але ж ви почитаєте?
Так.
Кіммі дасть тобі мій номер.
Добре, супер.
Він попросив тебе дати мені його номер, щоб я скинула інформацію.
Гаразд.
Алло?
-Кіммі. -Так.
Треба, щоб ти приїхала до мене зранку.
Гаразд, я приїду.
Нам треба багато чого обговорити, щоб ти була готова.
Ясно, я приїду.
Добре.
Мені треба йти.
Гаразд. А коли Енджел вийде, я і його до тебе привезу, гаразд?
Так.
Так і зроби.
Гаразд, бувай.
Ти чуєш, що я кажу?
Не думай, що ти весь такий офігенний. Бо це не так.
Я можу знайти собі іншого…
Щось ти не їси.
Так, я не голодний.
Це якось пов'язано з Роєм?
Не знаю. А має бути?
Він мені сказав.
Ясно.
Але я йому не повірила.
-Добре. -Поки не побачила твій вираз обличчя.
-Меллорі… -То ви з Чарльзом…
-Меллорі… -Варні…
Зазвичай я одразу розумію, хто є хто.
Я спершу про це подумала, а потім така: «Та ні».
Не повірила. Але знаєш що?
Ти спалився, коли я попросила тебе знайти костюм для Чарльза.
Розумієш? Ми думали, що він помер.
А в тебе був ключ від його будинку.
Тоді я і помітила сум у твоїх очах, Варні.
Коли я сказала, що Чарльз помер.
Меллорі, по-перше, я вже дуже давно працюю на цю родину.
І мені потрібен був ключ.
-Доступ до… -Припини.
Ти одружена з Роєм, тому до вас я не прийду. А от Чарльз…
-Ми всі думали, що він помер. -Як скажеш.
І мені було сумно, як
і має бути, адже ми так довго працювали разом, стежили одне за одним.
-І були знайомі. -Стежили за чим?
Припини вже.
Гаразд? Бо ті твої сльози були типу:
«Мій солодкий хлопчик, кохання мого життя».
-Меллорі… -То були не просто сльози.
-Ясно? -Меллорі.
Годі вже прикидатися.
Не знаю, кого ти хочеш надурити.
-Я не розумію, про що ти. -Розумієш.
Чорт, я цьому така рада. Тобто…
Справді?
Це ж прекрасно.
І я поясню чому.
Бо коли я тебе клеїла, просила мене трахнути,
а ти відмовив, я подумала, що зі мною щось не так.
Я вперше так почувалася. Бо мені не відмовляють.
І коли ти відмовив, я подумала, що вже старію чи щось таке.
А виявилося, тебе більше цікавлять члени.
Чого тобі наче ніяково, Варні?
-Бо мені ніяково. -Чому?
Варні, якщо ти ґей — будь собою. Що в цьому поганого?
Річ не в цьому. Мене не це хвилює. Я працюю на вашу родину.
А твій свекор… Ти знаєш.
Він гомофоб і постійно про це каже.
Так, твоя правда. Він гомофоб.
Тоді ти розумієш, чому все це для мене так дивно.
Ясно? Мені від цього ніяково, тож…
Розумію. Він страшенний гомофоб, я знаю.
Але ж ти маєш радіти, що правда нарешті відкрилася, ні?
Тобто «відкрилася»?
-Ну, відкрилася. -Меллорі.
Я нічого не маю проти, але нічого ще не відкрилося.
-Ясно? -Про що ти?
Родина про це не знає, от і добре.
Ти знаєш, що це лише питання часу, поки Рой усім не розтриндить.
Може, робить це зараз.
Ти знаєш мого чоловіка. Він справжній мудак.
Можна запитати?
Чому ти з ним?
Кохання, сонце.
Ясно.
Ти справді віриш у цю маячню?
Я з ним заради грошей.
Лише заради грошей.
Що ж,
він влаштує мені справжнє пекло, поки не з'ясую, як йому допомогти.
Допомогти з чим?
Допомогти йому викреслити Кіммі із заповіту.
А це неможливо.
Що ж…
адвокате Варні…
щоб спекатися диявола, треба самому бути дияволом.
Ти так давно працюєш на родину, що вже мав би це знати.
Мені треба з кимось переспати.
Можеш не хвилюватися. Я цю помилку вже не повторю.
Добре.
Але…
Я хочу трахнутись, але дуже обережно.
Можу зрозуміти.
Не зважай. Сама щось придумаю.
Хто це може бути?
Я нікого не чекаю. А ти?
Я теж.
Побачимо.
Нормане.
-Привіт. -Можна зайти?
Так, звісно. Заходь.
Ґлоріє.
Нормане. Рада тебе бачити.
Маєш чудовий вигляд.
Дякую.
Співчуваю. Чула про твою дружину.
Так, дякую.
Ми якраз вечеряли. Принести тобі тарілку?
-Ні, я прийшов лише… -Ні.
Я наполягаю.
Прошу, сідай.
Дякую.
Піду принесу ще один столовий набір.
Отже…
все гаразд?
Так.
Точно?
Ні.
Я щойно від Горація.
Йому погано.
Дуже прикро це чути.
-Він казав, що ти був дуже балакучий. -Я нічого не сказав!
Не треба так кричати.
Слухай, Нормане,
я нічого не розповів.
Це добре.
Тож…
У мене одне питання.
Яке?
Чи є документи, котрі якимось чином можуть вказати на мене?
Ні. Присягаюся.
А на тебе?
Ні. Нічого такого.
Я діяв дуже обережно.
-Це ставить під загрозу мої акції. -Знаю.
Ми про це говорили.
Тому ти знаєш, що я не припустився б помилок.
Горацій думає інакше.
Ні, друже. Ти це знаєш.
Ти впевнений?
Клянуся.
Чому ти так нервуєш?
Ти ж мене знаєш.
Так.
Ти ж мені віриш?
Так.
Знаєш, що я зрозумів про довіру?
Що?
Річ не в тому, кому довіряю я…
а кому довіряєш ти.
Нормане, вона нічого не знає.
Нумо вечеряти.
Нормане, я тобі присягаюся. Вона нічого не знає.
Тут так смачно пахне.
Ну привіт.
Міс Олівіє.
Тут відчувається напруга.
Про що ви?
Про розмову.
Та ні, жодної напруги.
Точно?
Так.
Ясно.
А що це у вас за молодий кавалер?
Не те щоб тебе це стосувалося, але ми з ним трахаємося, люба.
Посунься.
Отже, ти.
Так, мем?
Розкажи мені, що ти робиш, щоб допомогти нашій родині.
Я роблю все можливе, щоб впевнитися, що я зможу допомогти…
Ні-ні-ні. Я кажу про шлюб.
Мем?
Це ти все влаштував.
Шлюб, суддів, свідків.
Ти всіх їх скликав.
Він попросив мене, мем.
А ти побіг і все зробив.
А не спало на думку:
«Може, не варто було цього робити»?
Я виконував наказ, мем.
Ти завжди виконуєш накази?
У цьому випадку так.
Тоді слухай мій наказ.
Іди ти в дупу.
Міс Олівіє, це моє вино.
І скільки ви вже випили?
Знаєш, ти ставиш забагато тупих запитань.
Я доросла жінка, сучко.
Авжеж, але, може, ми краще проведемо вас додому?
Ану глянь он туди.
Бачиш того розкішного молодого засранця?
От він і проведе мене додому.
Сердечно дякую.
Курва.
Здається, це вона мені.
-Здається, це нам обом. -І вино моє забрала.
Чому ти постійно озираєшся?
Просто.
Має бути причина.
Просто цікаво, чому ти туди повертаєшся.
А це вже не твоє діло.
Просто я знаю, як важко вам із Кіммі…
Тобто місис Белларі.
…було звідти вирватися.
І ти ні хріна не зробив, щоб допомогти нам…
У мене своїх проблем купа.
Але на сцені я тебе не бачила.
У Джулса є розподіл.
Я в охороні через мої навички.
І які ж у тебе навички?
Я фахівець зі зброї, майстер бойових мистецтв.
Завдяки цьому мене взяли в поліцію.
Ясно.
Я не обирав для себе цей шлях, розумієш?
І чого ти від мене хочеш? Оплесків? Печивка?
Ні.
Допомоги. Від тебе й Кіммі.
Нащо нам тобі допомагати?
Бо ви вирвалися.
Чому ти так думаєш?
Коли містер Белларі прийшов по Кіммі та Енджела,
Джулс до всирачки злякався.
Звідки ти знаєш?
Я там був і бачив це.
Ясно.
Але ти знаєш, що він хворий.
Усі це знають.
Вам потрібен хтось, хто вас захищатиме.
Ми й самі можемо.
Я про таку людину, як я. З моїми вміннями.
Вмінням грати за три команди водночас?
Я граю лише за одну.
І за чию ж?
За ту, яка допоможе мені, моїй мамі й брату забратися звідси.
Я не хочу, щоб з ними сталося щось погане.
Тому роблю те, що мушу.
Скільки ти йому винен?
Він вимагає 200 000 доларів.
Той мудак постійно домальовує цифри.
Слухай, я тобі обіцяю:
якщо ви мені допоможете, я не підведу.
Твої обіцянки не варті нічого,
прямо як твої дешманські черевики.
Ти просто мене ще не знаєш.
Ага.
Це офіцер Алекс.
Де ти, чувак?
За кермом.
Ти з Кіммі?
Ні, я сам.
Шкода, що не я її водій.
Я б її відмудохав за те, що вона зробила.
Так.
А та інша сучка, Рейн. Я б і сам з нею повеселився.
А з нею що?
Просто вона іноді так бісить.
Так, знаю. Розумію тебе.
Ти зараз з тією фальшивою сракою?
Ні. До речі, а де та баба, що накачує несправжні зади?
А що? Ти теж собі хочеш?
Чувак, припини.
Не знаєш, де вона?
Ні, ти хочеш накачати собі член. Хочеш член, як у чорного?
Слухай, годі приколюватися. Ти знаєш, де вона?
Ні, але можу дізнатися.
Так, спробуй.
-Я радий, що вона покремсала Рейн. -Так, і ще кілька інших сучок.
До речі, вгадай що.
Що?
Той придурок Енджел мертвий.
Що?
Так. Мені наказали кінчити його.
Чому?
Та Джулс подзвонив. Сказав, що це наказ м-ра Белларі, то я і виконав.
Чорт… Здуріти можна.
Він точно мертвий?
Я не промахуюся, ти знаєш.
Так, твоя правда.
Я ще й кількох інших зачепив…
А ти досі працюєш з тією сучкою?
Так, з обома.
Слухай, Джулс доручив мені наглядати за клубом. Ти заходь.
Я скажу, якщо зможу.
Гаразд.
Енджел мертвий?
-Де Енджел-молодший? -Якого хріна ти приперся?
Вислухай мене, гаразд?
-Ти виламав двері. -У нас проблеми.
-Треба забиратися звідси. -Що?
-Коли? -Де дитина?
-Що з тобою таке? -Чорт забирай, Йоландо!
-Я дзвоню братам, щоб надерли тобі зад. -Треба тікати!
Я їм дзвоню.
-Йоландо, де, бляха… -Ти виламав двері!
-Де мій син, чорт забирай? -Алло?
Так, Енджел тут.
Виламав двері. Кричить, як скажений.
-Так, чекаю. -Так, клич їх, бо підмога знадобиться.
-Повертайся до своєї шлюхи! -Боже.
-Де моя зарядка? -Звали звідси нахрін!
Послухай мене. Вони прийдуть вбити тебе й малого.
Бачиш? Ти постійно брешеш.
Боже, Йоландо, хоч раз мене послухай.
-І не збираюся. -Вони тебе вб'ють!
-Кажи, де він. -Ні хріна я не скажу.
Ти взагалі грошей не даєш, тому до побачення.
Чорт, Йоландо. Якого хріна?
-Ану вали звідси! -Вони прийдуть!
-А почекаю. -Йоландо, Боже, послухай мене.
-Бувай! -Він з нянею?
-Бувай! -Йоландо…
-Він у няні? Чорт! -Бувай!
-Геть! -Бляха!
-Забирайся! -Де мій…
Де мій син?
Агов.
-Що? -Вони викликали копів.
Добре, хай їдуть!
-Гаразд. -Негайно сюди поліцію!
Агов, чувак, слухай. Можеш позичити телефон?
-Чи зарядку? -Так.
-Чекай, я принесу. -Добре.
-Тільки швидше. -Гаразд.
Чорт!
Що ж, Нормане, були раді тебе бачити.
І я радий, Ґлоріє.
-Заходь у гості в будь-який час. -Дякую.
Точно не треба допомогти з посудом?
Та ні, ми самі.
Ми полюбляємо робити такі речі разом.
Разом мити посуд? Це так мило.
Після такого тривалого шлюбу
вчишся насолоджуватися навіть дрібницями.
Так. Розумію.
-Дякую вам. Дякую. -Гаразд, до зустрічі.
-Радий зустрічі. -Бережи себе.
Дякую, що завітав, друже.
Не варто за таке дякувати.
І дякую за розуміння.
Просто хотів переконатися, що в нас усе чітко й чисто.
На сто відсотків. Усе дуже чітко.
Добре.
Так.
Тоді чому ти так нервуєш?
Ти мене знаєш. Я містер Тривожник.
-Так. -Я просто дуже обережний.
Так, я тебе знаю.
Ага.
Гаразд.
-Був радий бачити. -Навзаєм.
-Так. -Ага.
-Бережи себе. -Дякую. Ти теж.
Норман уже пішов?
Так.
Він забув свою коробку.