Коли я тебе клеїла, а ти відмовив, я подумала, що зі мною щось не так.
А виявилося, тебе більше цікавлять члени.
Я тут прочитала про одне місце.
Пишуть, що в них є позитивний досвід лікування раку.
Рейн, допоможи мені витягнути Сільві звідси.
Ти добре подумала?
Той придурок Енджел мертвий.
Чому?
Джулс подзвонив. Сказав, це наказ м-ра Белларі, то я і виконав.
Чи є документи, котрі якимось чином можуть вказати на мене?
Ні. Присягаюся.
Він забув свою коробку.
Гроші взяв?
ОХОРОНА
Дякую.
-Здоров. -Тридцять баксів.
Це клуб моєї мами.
Та мені насрати. Тридцятка.
-Ти в курсі, хто я? -Та якось пофіг.
-Я не буду платити. -Тоді звали, голодранцю.
-Я лише… -Що відбувається?
-Привіт. Згадав мене? -Ні.
Я син Делінди.
А, точно. Клас.
Тобто згадав.
Типу. Що треба? Чого ти приперся? Що таке?
Мені треба в кабінет мами.
-Не чую. -Мені треба в кабінет мами.
-Нащо? -Не чув, що вона померла?
Чув. До чого тут її кабінет?
Дякую за співчуття.
Це жорстокий бізнес. Я дивом досі живий.
-Чого ти хочеш? -Ми знайшли її заповіт.
Я впевнений, що тут теж щось є.
Мені потрібні облікові книжки, записи.
-Краще приходь вдень. -Вже пробував.
Тоді спробуй ще. Не бачиш, що ми зайняті?
-Я в кабінет піду. -Ні.
-Ану… -Слухай.
Слухай сюди. Мене краще не бісити.
Ану попустися і звали звідси.
-Вали звідси. -Я прийду з адвокатом.
ЦІНА КРАСИ
Аделін, усе гаразд? Що сталося?
Мала, глянь на мене.
-Що сталося? -Мені це все вже набридло.
Я не хочу сьогодні танцювати.
Знаю.
Вибач, але
ми мусимо робити те, що мусимо.
Агов. Чуєш?
Ми ніколи не спекаємося Джулса.
Знаю, але треба протриматися ще трохи.
Ще недовго. Я обіцяю, чуєш?
Я обіцяю.
Якого хріна ви робите?
Ану валіть працювати.
Бігом.
Так!
-Дівки прийшли! -Вже тут.
Так!
-Агов. -Чувак, якого…
-Він повернувся. -Хто?
Чувак, що катає на жовтому «ламбо».
А, знаю. Якось його виганяв.
-Треба про нього дещо обговорити. -А що з ним?
Знав, що він при баблі?
-Ти по тачці зрозумів? -Так.
Сальво був за її кермом, коли його зрикошетили.
-То був він? -Так.
Слухай, я стежив за ним і маю його адресу.
-І що далі? -У нього шикарна хата.
І що?
Можна її обчистити.
-Нікого ти не обчистиш. -А що робити?
Вічно віддавати Джулсу наші бабки?
Я нічого не бачив, нічого не знаю, ясно?
Отримую гроші і йду додому. Тобі теж раджу.
-Половину забирають. -Ти цього не знаєш.
Я точно знаю, що забирають.
Чув, ти бабуль грабуєш.
На ньому можна наваритися. Кажу тобі. Ти глянь. Він же тупий.
Не вплутуй мене в це.
Я знаю, що в нього є сейф. І не порожній. Але потрібен хтось на стрьомі.
-Крутяк! -Точно не я.
А якщо так?
Я поїду туди. Він мене відвезе.
Якщо я все розвідаю, ти подумаєш?
Потрібні фотки, відео і код від сигналізації.
Гаразд, зрозумів.
Якщо зможеш усе дістати, то я подумаю.
Гаразд, але ми лише вдвох.
-Домовились. -Добре.
-Вали працюй. -Піду його окучувати.
Іди вже, чорт.
Так!
Я сказала, мені потрібна хвилинка. Іди геть.
Привіт, мала.
Не можу заснути, ходжу по будинку.
Вночі він якийсь моторошний.
Не сумніваюся.
Ти вже в клубі?
Так, ми щойно приїхали.
Чому в тебе такий голос?
Я маю тобі дещо сказати.
Що таке?
Але послухай,
ти тільки не панікуй, добре?
Що сталося?
Енджел мертвий.
Що?
Так.
Стоп. Що…
Що сталося?
Не знаю.
Чула, як про це говорив Алекс.
Я знала, що йому не можна довіряти.
Так, але він намагається заслужити мою довіру.
І що? Не ведися, Рейн.
Я не ведуся. Але послухай.
Він намагається довести, що на нашому боці,
тому говорив з офіцером Трексоном, а той сказав, що вбив Енджела.
Офіцер Трексон?
Так.
І ти маєш ще дещо знати, Кіммі.
Але, благаю, не кіпішуй, добре?
А тепер що? І як мені не кіпішувати?
Просто вдихни. Ти можеш дихати?
Що?
Трексон сказав, що це був наказ Горація.
Ясно?
Про що ти думаєш?
Ні про що. Усе добре.
Не бреши. Що ти вже задумала? Я тебе знаю.
Якщо ти так добре мене знаєш, то сама скажи, що я задумала.
Втекти.
Саме так. Я зараз розбуджу Сільві,
і ми валимо з цього будинку.
Кіммі, я казала не кіпішувати.
Якщо Горацій наказав його вбити, то зрозумій: йому байдуже.
Він від Енджела шаленів.
Справді?
Так.
Йому начхати на нас, ми будемо наступними.
-Я валю звідси. -Але ж точно ми не знаємо. Тобто…
Чорт забирай, Рейн, гроші зовсім запудрили тобі мізки.
Розумієш? Я не буду вплутувати сестру в це лайно.
Я розумію. Але почекай, поки я приїду. Обговоримо все.
Я звалюю.
Та чекай. Кіммі, чорт забирай.
І не чекатиму.
Я зараз приїду додому, і ми…
Ти хочеш вмовити мене залишитися.
Я нікого не вмовляю. Лише хочу спершу поговорити.
Тоді повертайся негайно. Просто зараз.
Кіммі, чекай…
Або тобі доведеться нас наздоганяти.
Кіммі?
Чорт.
Алексе!
Бігом, їдьмо.
Не хочеш зайти?
Якби хотіла, то не казала б «їдьмо».
Ми повертаємося в будинок.
Так, мем.
Вітаю, м-ре Белларі.
-Привіт. -Прийшла, щойно ви подзвонили.
Дякую.
-Знаю, що вже пізно. -Жартуєте?
Після всього, що ви зробили для лікарні?
Дякую.
Ви сидите.
Вам, мабуть, незручно.
Лежати, чекаючи на смерть — ще гірше.
Мені дуже шкода.
Отже,
як у мене справи?
Хочете знати правду?
А я колись просив про інше?
Усе погано.
Можу показати все на планшеті.
Просто скажіть.
Рак прогресує.
Уже стало гірше?
І дуже швидко.
І ви ніяк не можете його сповільнити?
Ми перепробували все.
Скільки мені лишилося?
Може, тижні. Може, місяць чи два.
Тижні?
Мені шкода.
Знаєте,
найсмішніше те,
що я ще ніколи не хотів так жити, як зараз.
Вам є заради чого жити.
Задля родини, молодої дружини.
Так.
Це одна з причин.
Задля дружини. Щоб щодня бачити обличчя синів,
коли вони вітатимуть її і все, що вона з собою принесе.
Це прекрасно.
Так.
До речі, про мою дружину…
Її сестра
надіслала мені це.
Ви ж знаєте, діти вірять у все, про що читають в інтернеті.
Але я подумав, що варто вам це показати.
Вона знайшла це десь в мережі.
Якесь лікування раку в Італії.
Чому ви усміхаєтесь?
Я це вже бачила.
І ви теж.
Я показувала це місце,
коли ми зрозуміли, що вже нічого не вдіємо.
Я не чув.
Взагалі-то чули. Ви сказали…
Що?
Ви сказали: «Якщо я помру, то у своєму ліжку».
Так, це схоже на мене.
Але…
часом трапляються такі речі,
заради яких хочеться жити.
Але зважайте, що це все східна медицина.
Я не знаю, чи допоможе вона вам.
Я бачила пацієнтів,
які мали можливість поїхати туди і мали успіх.
Думаєте, воно того варте?
Ви маєте запитати себе, чи варте воно того.
Я знаю, що вам дуже боляче.
Зможете мене підлатати так, щоб я витримав дорогу туди?
Італія ближче, ніж Таїланд. Ці заклади є в обох місцях.
Але переліт все одно буде довгий.
У мене є літак.
Ну звісно.
Так буде легше, але однаково ризиковано.
А що мені лишається? Померти тут?
Як швидко ви зможете домовитися?
Власне, там зараз ранок.
Я можу подзвонити зараз.
Дякую, лікарко.
Так, сер.
Сільві?
Чорт.
Привіт.
Далеко ти?
Ще хвилин 30.
-Гаразд. -З тобою все норм?
Ні.
Ти розбудила Сільві?
Ще ні.
Я сиджу й дивлюся, як вона спить.
Вона така спокійна.
Розумію.
Ні, Рейн. Я постійно вплутую її в якесь лайно.
Нікуди ти її не вплутувала. Все буде добре. Ми виберемося…
Тихо.
Нічого не кажи в його присутності.
Я не кажу.
Бо він підслуховує.
Знаю.
Але ми звідси виберемося.
Так.
Але розпитай його про машину.
І ключі.
Так.
Знаєш, як це зробити?
Ти знаєш, що так.
Гаразд. Тоді до зустрічі.
-Бувай. -Гаразд.
Агов! Стій! Іди сюди!
Ти мене чуєш! Підійди!
Швидше!
Чого…
Чого вирячились?
Я не з вами розмовляю.
Бігом, поквапся!
Вдаєте, що мене тут немає?
Ні, ми якраз хотіли підійти, щоб попрощатися.
І посміятися.
З чого сміятися?
Яка ж ти фальшивка.
Мем?
Знаєш що? Спробуй ще раз назвати мене «мем».
Я знаю, що для тебе це звучить, як знущання, так?
Взагалі-то, ні. Це повага.
Неправда. Ти підкреслюєш мій вік.
Та ні.
Думаєш, ти вся така офігенна.
Насолоджуйся, поки ще можеш.
Міс Олівіє, ми вже їдемо.
Чекайте мене біля дверей. Ясно? Отам і стійте.
Канай звідси, сучко.
Ти нікчема.
Так і залишишся ніким.
Просто тому, що ти…
Та в мене купа таких молодиків, як ти.
Та ні, кращих за тебе. Бо ти нездара.
Подай мою сумочку.
Вона тут. Мені не можна нахилятися.
Ти подаси мені ту кляту сумку?
Боже, треба хрінельйон разів просити…
А ти сам якось додому добирайся,
бо на машині, яку я тобі купила, ти не поїдеш.
Не сьогодні.
І слухай уважно, гівно мале. Щоб я тебе сьогодні вдома не бачила.
Хіба що я тобі подзвоню.
Ану стійте! Я йду.
Ти…
Ти відвезеш мене додому,
бо той шмаркач мене вибісив.
Ці молоді виродки з великими членами взагалі не знають, що таке вірність.
Взагалі не знають.
Ходімо. Відвезеш мене додому.
Міс Белларі, він везе мене. Можете приєднатися.
Де ти живеш?
У центрі міста.
Я розмовляю з ним.
Я живу в центрі.
Чикаго?
Так.
І будеш везти її аж в Індіану?
Так, мем.
Ви двоє трахаєтеся.
І я розповім про це сину.
-Ні, мем. -Так. Точно трахаєтеся.
У неї є водій.
Нащо їй ти?
Рой звільнив мого водія.
Закрийся. Ти брехлива, хитрожопа…
Я хочу, щоб ти відвіз мене додому. Ясно?
Бо той шмаркач мене вибісив.
Знаєте що? Я купила йому машину.
Але, клянуся, він у ній і здохне.
Вибісив мене. Слухай, Меллорі, побачимося завтра.
Ходімо.
Ні, міс Белларі, ми поїдемо разом.
Так.
Хитрожопа…
Дякую.
Шкода Енджела.
Так.
Я знаю, які ви були близькі.
Ага.
Ти ж не збираєшся мене кинути?
Ясно.
Давно ти його возиш?
Вже давненько.
А якщо я захочу покататися сама,
що мені робити?
Ну, я…
Що?
-Я не бачив, щоб хтось так робив. -Тобто?
Усі будинки на приватній вулиці.
Вона веде до головних воріт,
а їх охороняють.
Отже…
Це як в'язниця. Ми там застрягли.
Я б так не сказав.
Бо вона така розкішна?
Просто кажу, що машини зупиняють на перевірку.
То нам із Кіммі не можна просто покататися?
За вами будуть стежити.
Вона мала рацію. Ми в пастці.
Я просто кажу, що знаю.
Якщо ти стільки знаєш, то чому Горацій наказав вбити Енджела?
Не знаю.
Ясно.
Але можу дізнатися.
Як?
Офіцер Трексон мені розповість.
Гаразд.
Подзвони йому.
Зараз.
Гучномовець.
Залиште повідомлення після сигналу.
Голосова пошта.
Трекс, це офіцер Алекс. Подзвони, коли зможеш.
Є питання.
Сільві.
-Сільві, вставай. -Що?
Я не… Це ліжко таке зручне, Кіммі.
Знаю, але
нам…
Що?
Не кажи, що треба тікати. Я не хочу.
Сільві, так буде краще, ясно?
Це все, що ми будемо робити?
Постійно кудись тікати?
Ми не… Ми не тікаємо.
-Я подумала… -Що?
Просто скажи.
Тут небезпечно.
Той чоловік тебе не скривдить.
Ти його не знаєш.
Я по очах бачу. Він тебе не скривдить.
Сільві.
Згадай нашого вітчима.
У його очах я такого не бачу.
Ти не розумієш, що це за життя.
Як я зрозумію, якщо ти не розповідаєш?
Тобі треба знати лише те, що ми їдемо.
Я нікуди не піду, поки не поясниш, чого я мушу так боятися.
Сільві, нащо ти все ускладнюєш?
Я не поїду.
Ці люди погані.
Ясно?
Я жила з поганими людьми.
Не з такими, як вони.
Наче я не була в клубі?
Кіммі, вони хотіли віддати мене на зґвалтування.
І мені шкода.
Тому
я заслуговую знати правду. Я вже не дитина.
Що ти хочеш знати?
Не роби цього.
Просто розкажи мені все.
Коли мама мене вигнала,
я, Рейн і Енджел встрягли в одну схему.
Ми продавали наркотики в аеропорту, коли нас зловили.
Поліціянт, який нас заарештував,
сказав, що ми можемо або сісти, або працювати на нього.
Ми вирішили працювати.
Він змусив нас танцювати стриптиз,
займатися сексом з іншими людьми,
всяке таке.
Один з тих, для кого я…
працювала —
це Рой.
У Горація є син, на ім'я Рой.
Це він і є.
Чекай… Ні. Він одружений з Меллорі.
Ти хотіла знати правду.
Продовжуй.
Гаразд… Горація насправді не цікавлять жінки.
Його цікавить Енджел.
Він приходив у клуб, а я приводила до нього Енджела.
А потім Горацій придумав всю цю ахінею зі шлюбом,
бо не хоче, щоб компанія дісталася його синам.
То він тебе не кохає?
Це бізнес.
Ні, це божевілля.
Ні-ні-ні.
Ти хотіла знати правду.
А божевілля в тому, що Енджел, мабуть, його чимось розлютив,
бо Горацій наказав його вбити.
Що?
Просто так.
І на нас чекає те саме, якщо хтось його вибісить.
Але він не схожий на таку людину, Кіммі. Він не такий.
Тобі ще багато чого треба навчитися, сестричко. Розумієш?
Я поклала гроші на твій рахунок.
Збери трохи речей. І я маю на увазі зовсім трохи.
І ми тікаємо звідси, щойно повернеться Рейн.
Ти зрозуміла?
Так.
Тому витри сльози.
Ти хотіла знати правду.
От тобі правда.
ПОЖЕЖНА ОХОРОНА ЧИКАГО
Алло?
Здоров.
-Це все, що ти хотів сказати? -Я вже дзвонив.
Я був зайнятий. Що таке?
-Сюди приходив син Делінди. -Син?
Так, цей… Джованні?
Я не знав, що в неї є син.
Є. Він сказав, що в неї був заповіт, і він хоче отримати своє.
Що та нарвана сучка намутила із заповітом?
Не знаю. Люди вміють дивувати.
Чого він хотів?
Хотів потрапити в її кабінет.
-Але ж ти не пустив, так? -Звісно.
Добре.
Я дедалі більше впевнююся, що ти хороший солдат.
Бо так і є.
Що ще він казав?
Що повернеться сюди з адвокатом.
Адвокатом?
Треба добряче копнути на цього хлопа.
Зрозумів.
-Добре. -Гаразд.
Нормане.
Що?
Тут безлад.
Так? Ясно.
Ти дивився новини?
Там про це говорять?
Та всюди говорять.
Ого.
Я просив залишити це мені.
Так. Але ж ти мене знаєш.
Так. Ми просто будемо наступати на ті самі граблі.
І отримувати той самий результат.
Точно.
Хаос.
Слухай, якщо це все, що ти хотів сказати, то мені треба відпочити.
Знаєш…
-Ти краще сподівайся… -Що? Я краще що?
Ми будемо сподіватися, що це все якось втрясеться.
Та якось буде.
Впевнений?
Джулсе, на відміну від тебе, я вмію замітати сліди, ясно?
Сподіваюся.
Ти ж знаєш, що клуб записаний на Делінду?
І?
Її син приходив.
Ясно.
Він хоче його продати.
Кому?
Неважливо. Нам не можна туди соватися.
Поговори з ним.
Ти вмієш бути переконливим.
Нормане, дай…
Так, усе добре.
-Я передзвоню. -Поклади слухавку.
Що таке?
Енджела застрелили.
Що?
Так, він стояв на зупинці, а його застрелили.
-Хто? -Не знаю.
Він мертвий?
Що?
Чорт, він казав мені тікати.
Він казав тобі тікати? Треба забрати тебе звідси.
Я…
Ні, послухай. Ти не знаєш, чому він тікав.
Це небезпечні люди.
-Так, але ж ми… -Ні.
Він казав, що вони прийдуть сюди, тому краще тікати, ясно?
-Агов! Ти мене не слухаєш. -Чекай!
Йоландо, нам треба йти.
Він справді мертвий?
Ходімо.
Я помер?
Що?
Я помер?
Ні.
Мені так шкода.
За що?
Я наказав тебе вбити.
Що?
-Ти справді янгол. -Ні, що ти зараз сказав?
-Енджеле. -Так, що ти сказав?
Не уявляю, яку наркоту вони тобі тут дають.
Що відбувається? Якого біса ти тут?
То кажеш, що це ти віддав наказ мене вбити?
Не розумію, про що ти. Що…
Як ти тут опинився?
Знаєш, ну його на хрін.
Ні, стій. Якщо ти вийдеш, то тобі кінець.
Ти намагався мене вбити? Ти віддав наказ?
Ні.
Ти щойно сказав, що так.
То що ти хочеш сказати?
-Що сталося? -Не знаю, чувак. Ти мені скажи.
Слухай, мені зараз не до цього. Розказуй.
Я стояв на зупинці і потрапив у засідку.
Але хтось упав зверху на мене, і я прикинувся мертвим.
-Чорт. -Ти щойно казав, що це був ти.
Слухай, мені сказали віддати їм когось,
щоб від Кіммі відчепилися.
І ти віддав мене?
Я не знав, що це був ти.
Чому ти був у в'язниці?
Бо мене заарештували біля машини.
Ясно.
То ти дозволив мене просто вбити.
Я неясно сказав?
Гаразд.
Але якщо ти зараз вийдеш, і вони тебе знайдуть, —
ти труп.
Краще залишайся зі мною, поки я все не владнаю.
Чи поки не знайду цапа-відбувайла.
Ні. Вони шукають мого сина і його маму. Я не буду тут сидіти.
Їх не чіпатимуть. Вони думають, що ти мертвий.
Точно? Бо Джулс їм погрожував.
Джулс?
Так, він погрожував вбити їх.
Де вони?
Не знаю. Та скажена не послухала мене.
Що мені робити?
Гаразд, дай мені свою адресу. Бігом.
Точно?
Чувак, у нас обмаль часу. Давай.
Вона в мене в телефоні.
Можна зарядку?
Хочеш мене підставити?
Це зарядка, мужик.
Яка гарна машина.
Дякую, мем.
Скільки вона коштувала?
Я взяв у кредит.
Це не відповідь на питання.
Не така вона вже й дорога, мем.
Брешеш.
Ми надто багато тобі платимо.
У мене є інші клієнти, мем.
Ага. Як скажеш.
Знаєш, якби ж мій Чарльз
був таким сильним, як ти.
Гаразд.
Я гадки не маю, якого біса той хлопчисько став ґеєм.
Як там ваша церква?
Покепкувати хочеш?
-Ні, я просто… -Просто що?
Я просто цікавлюся.
Ти намагаєшся бути смішною.
Зовсім ні.
Я колись була така ж.
Наряджалася в офіс щодня.
Це була просто розкішна.
Але ти…
От почекай і побачиш.
Гаразд.
Я все зрозуміла.
Так.
Гаразд.
Ми біля вашого будинку.
Я знаю, що це мій будинок, Меллорі.
Тоді спокійної вам ночі.
Добраніч.
Що за чоловік…
Що ти за чоловік,
якщо не проведеш даму до дверей, га?
Ану, підіймай свою дупу.
Відчини мені двері. Будь люб'язний.
Люб'язний.
Пройдися з нею.
Я допоможу.
Він сказав, що допоможе.
Він сказав, що допоможе мені, Меллорі.
Зараз він мені так допоможе…
От п'яне стерво. Якого хріна?
Проходьте.
Ви знаєте, який з ключів?
Ти цим двері не відчиниш. Ходімо. Зайдемо через чорний вхід.
Ходімо, треба обійти.
Ви впевнені, що цей ключ відчинить задні двері?
Чому тобі так складно відчинити двері?
-Невже це так важко? -Відчинив. Прошу.
-Заходьте. -Ага, добре.
Гаразд, мем. Я вже…
Ні!
Джентльмен мусить провести даму до кінця.
Заходь. Зачини двері.
Заходь.
От ви і вдома, мем. Спокійної вам ночі.
Підійди ближче.
Ну ж бо. Я не кусаюся.
Ваші ключі, мем.
Ти нарешті знайшов той, що відчиняє двері.
А твій ключик які двері відчиняє?
Це було смачно.
Солоденька, долий мені.
Привіт.
Чого ти завжди до мене лізеш?
-Я лише… -Раніше ти зі мною навіть не говорив.
А тепер щоразу хапаєшся за мене міцніше, ніж за свої трухани.
-Гаразд, хочеш знати правду? -Ага, можеш триндіти далі.
Я хотів тебе пограбувати.
Тепер ти кажеш правду.
Але подумав: «Чорт, нащо його грабувати,
якщо можна обмінятися тим, чого ми хочемо?»
Можемо подружитися.
Думаєш, я за це плачу?
У мене є те, за що хочеться заплатити.
Ти такий самий, як усі тут. До побачення.
Ну гаразд…
Спробуй, а потім кажи.
Хотів мене пограбувати, а тепер даєш щось спробувати?
Колумбійський. Чистенький.
Де ти це дістав, чорт забирай?
Тобто? У мені колумбійська кров.
Ага, а в мені індіанська. Заціни цю шевелюру.
-Господи… -Я пригощаю.
Спершу ти, потім я.
Гаразд. Ходімо в туалет.
-Зустрінемося там. -Гаразд.
Чорт.
-Нащо нам їхати? -Сільві, я не буду це обговорювати.
Я вже зібрала твою валізу, тому просто…
Ні про що не думай. Просто бери речі.
Кіммі, ти можеш заспокоїтися?
Навіть не починай!
-Ми мали поговорити… -Не будемо ми говорити.
-Я хочу поїхати. -Заспокойся.
Ні. Нащо?
-Подумай про сестру! -Я думаю про сестру!
Тому ми валимо звідси.
-Глянь на її вираз! -Бо я їй розказала!
Я розказала.
Розказала що?
Все.
Вона хоче бути дорослою, тому я все розповіла. Вона знає.
Чого ти сідаєш, Рейн?
Хвилююся за твою сестру. Відчепися.
Сільві, ти як?
Нормально.
Та мені пофіг. Переживе.
Що він казав про авто?
Відповідай.
Через ворота ми виїдемо, а от з приватної дороги — навряд.
Бачиш? Вони стежать за нами.
Я знаю. Твоя правда.
І якщо він убив Енджела, то…
Та знаю я, Кіммі. Чорт!
Якщо ти знаєш, то чому сидиш?
Що нам робити?
-Що робити? Бо він там… -Кіммі!
Заспокойся!
Заспокойся. Дихай.
Дай подумати.
Він казав, що в гаражі є кілька машин…
Можна взяти одну з них.
А як нам її взяти? Де ключі?
Ключі всередині.
-Точно? -Так.
Гаразд, Кіммі, просто…
Почекай хоч хвилинку.
А потім ми звідси звалимо.
Тобі треба заспокоїтися.
Сядь.
На хвилинку.
Вони всі досі там.
Сядь.
Мем, я радий, що ми спокійно довезли вас додому.
Гей! Іди сюди.
Знаєш… Ти такий високий.
Так, мем.
Який у тебе зріст?
Десь 195 см, мем.
195.
А в тебе все таке велике?
Мем?
Знаєш,
у мене було багато таких велетнів, як ти,
але в них були курдуплі.
Мені цікаво, що в тебе. Дай-но…
Стій. Не рухайся. Опусти руки. Дай-но… Я хочу глянути…
Я хочу глянути, який ти.
Так!
-Мем, я піду. -Чекай.
Та годі тобі.
Божечки.
О, так. Не хочеш випити? Залишайся, випиймо щось.
Мем, чому б нам не попрощатися?
Бо я не хочу з тобою прощатися.
Я ще не готова прощатися.
Гаразд.
Якого хріна він так довго?
Я просто хочу глянути на тебе…
Чому ти тримаєш мене…
Намагаєшся мене притягнути?
Я тебе люблю.
-Так, я таке люблю. -Мем…
Так, так, так.
Міс Олівіє.
Привіт.
Знову ця корова.
Що вона тут забула?
Я чекала надворі, сама.
Ну то чекай.
-Ні. Ми поїдемо. -Так.
Мені зранку в офіс, тому ми їдемо.
А я кажу…
-Ми їдемо. -Так.
Ти гадаєш, я не знаю, хто ти така.
Добраніч.
Але я знаю, хто ти.
Бувайте. Варні, відчини мені двері.
Я знаю, хто ти.
Бувай, Меллорі.
Не дуже вже й хотілося мені тієї дупи.
Дякую, що витягла мене.
Та без проблем.
Чорт.
Ходімо.
-Агов. -Спокійно.
-Кудись їдете, мем? -Привіт. Так.
Хочемо влаштувати дівчачу поїздку.
-Ви сядете? -Без проблем.
-Алекс вас відвезе. -Ні.
У цьому немає потреби.
Ні, я наполягаю.
Слухай мене уважно.
Відчини довбані ворота, інакше я їх виб'ю.
Мем, ворота з міцного заліза.
Думаєш, я жартую? Тоді дивись.
Сідайте в авто.
Гаразд, пристебніться.
-Вимкни фари. -Я не знаю як.
Не збий його!
Швидше.
Хто це? Я не бачу.
-Гальмуй! -Кіммі, зупинися!
Гальмуй!
Ні!
-Стій! -Ні!
-Кіммі, припини! -Ні, нам треба тікати! Ні!
Хто це?
Ні!
Вони нас уб'ють?
Кудись зібралася, Кіммі? реба тікати! Ні!