Min son ska föras till bårhuset.
Du följer med mig.
Din mamma är skyldig min chef mycket pengar.
-De måste få sina pengar! -Vad händer annars?
De där likdelarna kanske dyker upp nånstans där du inte vill ha dem.
-Hur går det med advokat Varney? -Han har varit ärlig.
Han förhalade testamentstillägget.
Kvinnan som du så gärna vill ligga med
dödade kvinnan du låg med.
Vad sa du?
Jag sa att den där subban
körde över din fru som ett farthinder.
-Jag försökte rädda henne. -Du ljuger.
-Vad säger han? -Inte vet jag.
-Han knarkar och röker på. -Allvarligt…
Det gör honom obegriplig.
Han är hög och korkad.
Även när han inte är hög är han korkad.
-Det jag sa är sant. -Så jag vet inte vad han säger.
Tro honom inte.
Jag må vara korkad, men det är sant.
Du borde varken tro på honom eller på videon.
-Det är AI. -AI?
Det är inte sant. Och det du hör…
Det du hör är inte sant.
Jag ska förlåta dig för det du sa, men låt det inte upprepas.
Körde du på min fru?
Tror du på det?
Hon vill få alla att tro henne.
Hon är hämndlysten och elak, och hon försökte döda mig igår!
Hon försökte döda mig. Soppan bara växer.
Hon dödade din fru.
Se på mig, farbror Norman.
Tror du på honom?
Ja, för han vet att det är sant.
Körde du på min fru?
Du såg killen som gjorde det.
-Jules vet sanningen. -Ja, det gör han.
-Han vet sanningen. -Ja. Fråga Jules.
Fråga Jules.
Jag måste faktiskt…
Inte dig.
Utan mig själv.
-För nu har jag dig fast. -Jaså?
-Tror du det? -Jag vet det.
Gör det, då.
Jag gjorde det redan. Han är helt från vettet.
När han går till Jules och får veta sanningen…
Vad fan ska han göra?
Han är en riktig hårding, och nu får du honom på dig.
Han menar allvar.
En sak jag alltid har kunnat lita på är att vi håller ihop.
Men det du gjorde nu, Roy…
Sjukt, va? Ska jag hämta fiolen?
Du försökte döda mig igår.
Och inte bara en gång, utan två.
Så jag skiter i vilket.
Och det galnaste är…
…att Jules kommer säga sanningen. Nu får du Norman på halsen.
Det är en kall värld.
-Är allt borta? -Ja.
-Har ni rengjort allt? -Ja.
Hur mycket hade han i kassaskåpet?
Fyrtio tusen.
Vad fan? Fyrtio tusen?
-Var det allt? -Ja.
Vad fan säger du?
-Var det allt han hade? -Ja, det var allt.
Om männen var dina skulle vi inte sitta här.
Vad menar du?
Det var ditt fel att rånet mot Horace gick snett.
Ser du all skit jag måste hantera?
-Vi har koll på läget. -Jag är så trött på dina jävla ursäkter.
Jag sa ju vems fel det var.
Hallå.
Hej, papi. Hur är det?
Hej. Är allt bra?
Ja, men vi har inte gått ut sen vi kom hit.
Bra.
Försöker du fixa hjälp åt oss?
Ja, i detta nu.
Min syster är rädd.
Jag vet inte vad jag ska göra.
Rädslan är befogad.
De är ju helt från vettet.
Du skulle bara veta.
Fan… Jag gillar inte det här.
Försök hålla dig lugn.
Det blir jag när jag ser dig.
Jag är på kontoret och jobbar. Jag kommer till er sen.
Okej.
Men vad ni än gör,
gå inte ut.
Lämna inte hotellrummet.
-Det ska vi inte. -Var är ni?
-Berätta inte. -Min syster vill inte att jag berättar.
Evan, hur ska jag komma dit om jag inte vet var ni är?
Jag är rädd. Säg inget.
Adeline, jag vet, men…
-Skicka adressen till mig. -Okej.
-Lämna inte rummet. -Nej.
Okej, hej då.
Hej då.
Adeline…
-Vi måste lita på nån. -Ja, men du har precis träffat honom.
-Vad fan… -Han kommer inte hjälpa oss.
-James. -Ja, sir. Kan jag hjälpa till med nåt?
-Jag behöver din hjälp. -Vad kan jag göra?
-Var är pappa? -Ursäkta?
Du vet var han är. Jag måste prata med honom.
-Men… -James.
Ring honom.
Ja, sir.
Vad gör du här?
Jag bor här.
Hur gick det till?
Jag har en säng här.
-Jag sover, skiter och äter här. -Du vet vad jag menar.
Nyss strippade du på klubben och nu bor du här.
Jag är vän till mrs Bellarie…
…din styvmamma.
Skulle det vara roligt?
Ja. Det tycker jag.
Hur går det med din Lambo?
Vad vet du om den?
-Tja… -Nej, nu räcker det.
Okej, men jag sitter här och äter i mitt hus,
så du kan pallra dig härifrån.
Hej då.
Huset är pappas.
Jaså?
Han vill nog inte ha dig här.
Nej.
Han sätter en strippare framför sin son…
Ursäkta.
Nu är han på linjen.
-Fan. -Jag tror att han hörde dig.
Hallå.
Vad vill du?
Du förstår väl att det är illa om jag ringer dig?
Du har inte ens ringt och frågat hur jag mår.
-Jag försökte ringa idag, så… -Ja.
För att du vill ha nåt. Vad är det?
Vi måste prata om mamma.
Fan… Prata, då.
Hon…
Jag har inte tid med sånt här. Prata på.
Hon blåste mig.
Hon har nog blåst oss alla.
På vilket sätt?
Jag bad henne om hjälp och hon lät råna mig.
-Jaså, minsann? -Ja, och hon verkar ha rånat dig också.
-Va? -Ja, nåt gömställe eller nåt.
Hur vet du det?
Hon vet inte att jag har en dold kamera hemma.
-Skicka mig allt du har. -Hur då?
Till min mobil.
Okej, men vänta.
Hon vill ha pengar.
-Va? -Hon behöver dem till på fredag.
Fan, hon spelar igen.
Va?
Skicka över allt du har.
Okej, men…du hjälper mig väl?
Det kan du fan glömma.
-Pappa, jag behöver din hjälp. -Jag har gett dig allt.
Du får lösa det själv.
Jäklar.
Tror du att du går säker?
Det gör du inte.
Okej.
Jag är hans son, och han vägrar skydda eller hjälpa mig.
Vad synd.
Han hatar mig för att jag är bög.
Det angår inte mig.
Visst.
Ingen i familjen bryr sig om nån annan än sig själv.
Det verkar inte bättre.
Vänta bara, Angel. Din tur kommer.
Vänta bara.
Du borde lägga lite av pengarna på terapi.
Jäklar!
Rain.
-Var är Kimmie? -Kontoret är där borta.
Snacka om att komma upp sig.
Ja, det har hon gjort.
Det är ju inte klokt.
-Visa mig. -Den här vägen.
Nej, det funkar. Be honom ringa mig.
Tack. Hej då. Kom in.
Jävlar!
Gillar du det?
Jag som tyckte att huset var flådigt.
Det här är…också det.
Tur att jag tog med champagne.
-Du köpte billigt skit. -Så klart. Har du muggar?
Gillar du kontoret?
Det passar dig.
Det tycker jag också.
Men inte mig. Det här är inte alls min stil.
Du…
Det är det inte. Jag är inte lika smart.
-Du kan göra vad du vill. -Nej.
Du räknar ihop saker som om du var på spektrumet.
Jag säger bara det.
-Kan du fatta det här? -Ja, för fan.
Ja.
-Det är för bra för att vara sant. -Nej.
För vi är här.
De gör allt de kan för att hugga varann i ryggen.
Och mig också.
Bäst att du hugger dem först, då.
Jag har inget val.
Vänta nu.
Såg du?
-Överblickar du subbans kontor? -Ja.
-Det är helt galet. -Jäklar!
Du ville få hennes stipendium, och nu är du…
Hennes chef.
-Vad fan? -Jag tror det knappt själv.
Jäklar.
Jaha…
Köpte du klubben?
Ja.
-Herregud. Du gör det verkligen. -Ja.
Okej, fröken klubbägare.
Jag ska göra det. Fan.
Vänta tills Jules får höra om det.
Det går säkert bra.
På tal om Jules… Vänta.
-Hallå. -Kom till mitt kontor.
Okej.
Jävlar.
-Vadå? -Du bara…
De kommer på kommando.
Jäklar.
Där ser du.
Jäklar.
Hej.
-Är tillägget registrerat? -Ja, allt är klart.
Jag bad kanslisten ringa och skicka en video.
-Det har hon inte gjort. -Okej, men jag lovar att det är klart.
Jag vet att du inte känner mig så väl…
Ja.
…men min syster…
…och den här kvinnan…
…betyder allt för mig.
Du kan alltid ringa kanslisten. Har du kvar numret?
Du kan ringa och fråga, men allt är klart.
Var det nåt mer?
Du kan ju alltid hälsa.
Hej.
Rain, eller hur?
Vad oartigt av mig.
-Okej… -Hej då.
Hej då.
-Värst vad han var nervös. -Alltså…
Hej. Jag skickar över några handlingar. Kan du kolla att de är registrerade?
Vad bra.
Tack. Hej då.
Var det allt?
-Mig kan du lita på. -Det vet jag.
-Hur länge jobbar du? -Det lär nog ta ett tag.
Jag måste se till att några saker är gjorda innan jag går.
Okej, chefen.
-Vet du vad? Ge mig lite champagne. -Okej.
En liten slurk kan vi ta. Skål tamejfan.
Alex här.
Hallå.
Läget?
Fan, jag sitter och glor på ett motell.
-Varför det? -Jag väntar på att en tjej ska komma ut.
-Vem då? -Hon från klubben.
Varför det? Ska du fimpa henne eller nåt?
Nej, för fan.
Jag gör Jules ärenden.
-Vad gäller det? -Hon och hennes bror jobbar på klubben.
Jag har haft koll på dem ett tag.
Jaså?
Vem är det, då?
Hon var med Daga när hon dödades, och sen försvann hon bara.
Det känns skumt.
-Det var på motellet, va? -Ja, samma kväll som Shake Shake dog.
Okej.
-Ser du dem nu? -Nej, men de är på motellet.
Jag väntar på att de ska komma ut.
-Hur länge har de varit där? -Jag har varit här i timmar.
Svårt att säga.
Vänta lite. Chefen kommer.
Fan också.
Det var så… Vänta.
Det är klart. Tillägget är registrerat.
-Så det är lugnt? -Ja.
Skål för det!
Jäklar.
Kom in.
Ursäkta. Rain, får jag låna dig en liten stund?
Han behöver mig.
Vänta lite, Alex.
-Knullar ni? -Nej.
Jag håller mig till svarta kukar.
Du har alltså koll på tjejen från klubben. Hon dansade där, va?
Ja, den unga tjejen.
-Hur hon ser ut? -Latinamerikansk.
-Ja, henne minns jag. -Ja.
-Är hon på motellet? -Ja, de är här nånstans.
Jag väntar på att de ska komma ut.
-Behöver du hjälp? -Nej, det är lugnt.
Jag står bara här och glor ändå. Hur långt från kontoret är du?
Du ska väl köra Kimmie?
Hon blir kvar här hela kvällen.
-Hon ska ingenstans. -Och om hon ska nånstans?
Kom igen. Jag behöver nåt att göra. Skicka adressen.
Fan, jag fixar det inte på egen hand.
-Skicka mig den. -Okej.
Hör av dig sen.
Okej.
Bra.
Gå.
-Hanterar du Kimmie? -Jag fixar det.
-Vad var det där? -Inget.
Lägg av.
Ni har kommit alldeles för nära varann. Vad hände?
Okej…
Jag träffade Daga.
-Va? -Ja.
Hon skulle fixa en tjej till, och jag gick i taket.
Hon var på samma motell.
-Rain, det är inte klokt. -Jag vet.
Hon var så ung och söt. Jag kunde inte låta det hända.
Okej… Vad hände sen, då?
Vi kom till motellet och…
Alex ville bevisa sin lojalitet, så han följde med in.
Och gjorde vadå?
Han sköt Daga och Shake Shake.
Är det sant?
Ja.
Jag stoppade honom från att döda tjejen också.
Och sen…
Fan!
-Jules vet var han är. -Vart skulle han?
Han skulle träffa Trackson för att stoppa det.
-Hur då? Genom att döda nån? -Inte vet jag.
Jäklar.
Fan också.
Ja.
Förstår du varför jag litar på honom?
Nej, inte direkt. Tror du verkligen att han är på vår sida?
Han skyddar sin mamma och sin bror.
Jules har honom i ett järngrepp.
Han tål honom inte.
Jag fattar.
Det måste han få nån sorts kredd för.
Nåt ska han få.
Okej.
Hallå! Butlersnubben!
Kom hit med dig!
Hallå!
Hörde du mig inte?
Du kanske kan sänka musiken.
Nej, det struntar vi i.
-Önskas det nåt? -Finns det glass?
Ja.
Fixa en milkshake.
-Ska bli. -Med jordgubbar.
Javisst.
Finns det nåt gym här?
Ja, mittemot poolen.
Då går jag dit.
Okej.
Sover Sylvie fortfarande?
Knappast med den här musiken på.
Hon har inte synts till.
-Ska jag gå och se efter? -Ja, gör det.
Okej.
-Glöm inte min milkshake. -Okej.
Pronto.
Lägg dit ett körsbär också!
Var är killen som låg här?
Jag beklagar, men han dog.
Var är Jules?
Det vet jag inte. Önskas det nåt?
Nej, bara lite avskildhet. Tack.
Linjen är upptagen. Lämna ett meddelande.
Jules, jag försöker nå dig. Ring mig.
Fan.
Vad är det?
Hon gjorde det.
Vadå?
Mallory…
Hon dödade min fru.
Vem har sagt det?
Roy.
Ge dig. Du kan inte tro på nåt Roy säger.
Du skulle ha sett hennes ögon.
Norman, den veklingen skulle inte ens kunna ha ihjäl en kackerlacka.
Hon är inte den du tror.
Nog känner jag igen en satmara när jag ser en.
Jag är själv en. Henne kan man slå omkull med en fjäder.
Hon gjorde det.
Tro inte på Roy. Han är hög som ett hus.
Hör på.
-Han är din son. -Och jag säger det ändå.
Jag måste hitta Jules.
-Jag måste få veta om… -Ja, prata med honom.
Hans son dog.
-Va? -Ja.
Han föll ut från andra våningen hos Horace.
Var det en olycka?
Det händer inga olyckor där.
Jäklar.
Jag visste inte ens att han hade en son.
Jag måste leta reda på honom.
-Norman, tror du verkligen på det här? -Absolut.
Tja…
Jag vet inte.
Men vänta nu.
Torterade du inte den där feta pundaren?
Jo, men…
Han var hög. Han skrattade bara.
Jag vet inte.
Försöker du skydda henne?
På sätt och vis.
Varför det?
För att hon är den enda
som hjälper oss med den där subban Kimmie.
Om det visar sig att det här är sant…
…och att den där…
…har skrattat mig i ansiktet…
Norman…
Innan du spränger nåt i luften,
som du så gärna gör…
Ta åtminstone reda på sanningen först.
Sanningen…
-Sanningen. -Norman.
Norman!
Fan också.
Nu börjas det.
Hallå.
-Mallory? -Hej, miss Olivia.
Roy sa till Norman att du körde på hans fru.
Ja.
Varför gjorde han det?
Jag vet inte. Han har missbruksproblem.
Ja, jag vet. Jag sa det till Norman.
-Är han där? -Nej, han…
Han letar efter Jules, för Jules svarar inte i telefon.
Det är olikt honom.
Hans son dog.
Jaså?
Var är Jules, då?
Ingen vet.
Kan du höra av dig om du får veta nåt mer?
Ja, det ska jag göra.
-Tack. -Du…
Oroa dig inte för det där med Norman. Han vet att Roy är från vettet.
Tack.
Jag uppskattar det verkligen.
Ja. Hej då.
Subba. Fan också.
Kom in.
-Hej. -Hej.
Hur är det?
Jag har inte insett att jag sitter i ett akvarium.
Mr Bellarie var ju aldrig här.
Sant.
Jag måste prata med dig.
Okej.
-Är det säkert att du mår bra? -Nej, Varney.
Det gör jag inte.
Jäklar, vad tjusigt.
Det är min jävla frus kontor. Det duger.
Inga konstigheter.
Hej.
Hur är läget, bögen?
Du ser bra ut.
Nu går vi och tittar på nåt roligare.
Det verkar pågå nån jävla snyftfest här.
-Okej. -Vi går till mitt kontor.
Fan, nu är det nära.
Vad fan är det som pågår?
Roy är typen som snackar en massa skit,
men när han känner sig trängd blir han utåtagerande.
Att ta med henne hit är hans sätt att agera utåt.
-När han tar hit henne? -Ja.
-Det är patetiskt. -Det är åtminstone sent.
Vad fan spelar det för roll om det är sent?
Han vill förödmjuka mig.
Jag gillar inte att bli förödmjukad.
Det gör ingen.
-Nej, det sitter i sen barndomen. -Ja. De har allvarliga problem.
Jag pratar inte om dem, utan om mig.
När jag blir förödmjukad,
när jag känner mig förödmjukad, ballar jag ur fullständigt.
-Det här kommer få mig att balla ur. -Vänta lite.
-Vi kanske kan tygla honom. -Den jäveln kan inte tyglas.
Det kanske går att sätta honom i fängelse.
Vad pratar du om?
-Förlåt att jag inget har sagt. -Ut med det.
Jag tror att vi kan samarbeta
och bli av med alla rötäggen.
Henne, Roy, Olivia, Norman…
…och Charles.
Är du beredd att svika Charles?
-Lyssna bara. -Han måste ha gjort dig heligt förbannad.
Om Roy åker ut, åker jag också ut.
Det kanske finns ett sätt…
…att behålla honom, men göra honom tandlös.
Okej, här ska du få höra.
Jag är så satans arg att jag bränner ner kontoret
om du inte kommer till den jävla saken!
-Mallory… -Vad?
-Lyssna. -Jag lyssnar.
Den där killen häromkvällen, när jag körde hem dig…
Knullade du med honom?
Mallory, lyssna på mig.
Jag körde hem dig och sen åt jag middag med honom.
-Och sen då? -Han…
-Ska du döma mig eller lyssna? -Jag lyssnar, så kom till saken.
Snälla, lyssna på mig.
Han berättade intressanta saker om Jules, hans verksamhet och Norman.
De samarbetar.
Dessutom samarbetar de med domaren Harold WisCollins.
Varför låter det bekant?
Det var han som dog i explosionen förra veckan.
Ja, den minns jag.
Det var nog ingen olycka.
Fortsätt.
De har använt klubben för att tvätta pengar åt en knarkboss.
De har utnyttjat kvinnor.
De har satt dit dem och sen sett till att få dem frikända.
Men i utbyte för det måste de prostituera sig på klubben.
Det är människohandel.
Har du några bevis?
Det var vad killen igår berättade.
Jag försöker skydda honom och hans syster, som bevittnade ett mord.
Det här blir mer och mer rubbat.
Rain var där.
Vänta nu…
-Kimmie och Rain var där. -Ja.
-Nu tänker du. -Fan, jag tänker jämt.
-De kom dit genom Jules. -Ja.
-Så hon… -Hon blev gripen.
-Ja. -Jag såg det.
-Men hon satt aldrig inne. -Nej.
-För domaren i målet var… -Harold WisCollins.
Jules gav henne till Roy.
Och Gillian och Calvin.
De var alla indragna i det.
-Gör de allt det här bakom ryggen på mig? -Ja.
Kimmie hittade den där radioreklamen,
men den är ingenting i jämförelse.
Det var som fan.
-Vilken roll har Horace i det? -Det vet jag inte.
Hur fick han kontakt med henne?
Kimmie kan fylla i luckorna.
-Killen du pratade med… -Ja.
Vi måste tala enskilt med honom.
Okej. Jag kan ta honom hem till mig.
-Varney. -Hans syster kommer att vara med.
Vi kan prata med dem där.
Okej.
Fixa det på en gång.
Okej.
-Men vad gör du när jag går härifrån? -Jag ska ge den där subban inne hos Roy.
Okej, vad sägs om det här?
Du kan väl prata med Kimmie och fylla i luckorna först.
Vem tror du att jag är?
En kvinna som kan vara kall och beräknande,
men hetlevrad när det behövs.
Så hämta in informationen från Kimmie, är du snäll.
Om du sköter ditt, så fixar jag resten.
Okej. Jag ringer dig om en stund.
Om han var min man skulle Felicia åka på spö.
Han är dödens.
-Vad korkat att ta med henne hit. -Vad gör hon här?
-Vad fan? -Kan du inte knacka?
Det är viktigt.
Nej, gå ut och gör ett nytt försök.
Knacka.
Det jag ska säga är inte värt nåt skitsnack eller ego.
Så jag tänker inte knacka,
utan prata.
-Visa henne, annars… -Jag tar det.
Ja, för hon känner inte mig.
Stanna.
Jag jobbar inte för dig. Ser jag ut som en pudel?
Ni jobbade båda för Jules.
Och din man valsade in här med nån hora från klubben.
Det var faktiskt det vi skrattade åt.
Hur känns det, Mallory?
Vad fan ska det betyda?
De indirekta förolämpningarna är inte fyndiga.
Vi vet båda att jag inte är indirekt.
Nej, men däremot oförskämd och hånfull.
Du har nåt otalt med alla här och det kan jag förstå,
men jag är inte din fiende.
Inte din heller. Så damen i grönt kan slå sig ner.
De som påstår att de inte är ens fiender brukar vara det.
Du har haft det tufft.
Det vet du inget om.
Jag vet att du hade toppbetyg i skolan.
Du älskade att läsa.
Du var med i debattlaget i sexan.
Du ville läsa på college.
Dina grundskollärare lovordade dig för att du var så smart.
En av dem såg dig som ett geni för att du var så duktig på matte.
Mrs Gathers var det visst.
Ända tills din mamma
lät din pappa börja våldta dig.
Det var då betygen började dala och du tappade fotfästet.
Sen träffade du Rain,
nån gång runt den tiden,
och blev gripen för narkotikasmuggling.
Och Rain, som inte hade toppbetyg,
var insyltad med Angel när de var unga.
Du har gjort två aborter och fått ett missfall.
Din mamma fick dig i fängelset.
Du bodde i fosterhem med Rain,
och flera av fosterbröderna våldtog dig.
Du trodde att det skulle bli bättre på gatan.
Tror du att du känner oss för att du har läst våra akter?
Jag är själv fosterbarn.
Jag kände varken mamma eller pappa.
Jag hade inga släktingar.
Jag blev behandlad som skit
och retad.
Enda skillnaden mellan oss är att jag hittade Horace.
Snarare så hittade Horace mig när de sökte modeller.
Han tog mig under sina vingar.
Han är som en pappa för mig.
Jag känner er, för jag är som ni.
Antingen pratar vi,
eller så fortsätter vi att mäta oss mot varann.
Prata.
Vi kan komma åt Olivia, Norman och Charles och minska deras andelar redan ikväll.
-Du nämnde inte Roy. -Det skulle drabba mig.
-Än sen? -Det är jag som sitter på informationen.
Ut med det, då.
Vi vet en hel del, men inte så mycket om Horace och Angel.
Och så förblir det.
Visst, men jag måste få veta om Horace var inblandad.
-I vadå? -Vill du leka frågesport?
Jag måste få veta om Horace kände till människohandeln,
för då är hela företaget en kriminell verksamhet.
Då fixar jag en advokat och går raka vägen ut härifrån.
-Han visste inte. -Rain.
Berätta för henne.
Kimmie, kom igen.
Visste Horace eller inte?
Berätta.
Det var en nyhet för honom.
Nu slarvar du.
-Vad fan? -Öl eller kula?
Jag tar ölen, Alex.
Hoppa in.
-Tjena, mannen. -Hur är läget?
Släppte de ut dig ur den där helveteshålan?
-Ja. -Skönt.
-Jag pallar inte deras kackel. -Exakt.
Jag vill inte ha öl. Jag vill ha nåt starkare. Det vet du.
-Det finns annat också. -Ro hit det, då.
Vad fan väntar du på?
-Bästa sorten. -Tackar.
Då ska vi se.
Jävlar.
-Det var prima grejer. -Ja.
-Jäklar. -Vet du vilket rum de har?
Nej, jag väntar fortfarande.
Jag fattar.
Det här suger. Jag är så less på skiten.
Jag sitter bara och väntar.
-Det är det vi gör. -Jag antar det.
-Har du pratat med Jules? -Nej, det har jag inte.
Han är ju på sjukhuset.
Hur mår hans son?
-Jag har inte hört nåt, sa jag ju. -Jag undrade bara.
Alla jävla frågor…
Du…
Hur kan en jävla torped låta henne komma undan?
-Hon måste vara viktig. -Helt galet.
Typiskt Jules att låta slynorna styra och ställa.
Ja, det blir för mycket.
Ja…
Delindas son kom till klubben och ville se räkenskaperna.
Det har aldrig hänt förut.
-Ja, men du vet hur de är. -Jag antar det.
De säger det.
Vi får nog se till att…
Vänta lite.
Det är den där advokaten.
-Vad gör han här? -Vet inte.
Det är en återvändsgränd.
Fan också.
Fan…
Hallå.
Jag är här nu.
-Okej. -Kom ut.
-Är du säker på att ingen är där? -Ja, kom ut bara.
Min syster är…
Evan, ta henne till bilen. Vilket rum har ni?
-219. På övervåningen. -Okej.
Jag står mitt på parkeringen. Skynda er.
-Vi ses utanför. -Bra.
-Adeline, kom nu. -Varför berättade du det?
-Han är schyst. -Jag vill inte följa med.
-Du litar väl på mig? -Du känner honom inte ens.
-Han är advokat. Han kan hjälpa oss. -Hur vet du det?
Kom igen nu. Vi behöver hans hjälp. Vad vill du att jag ska göra?
-Du drog in oss i det här. -Ja, och nu försöker jag lösa det.
Nu går vi. Dra upp luvan.
Dra upp den, så går vi.
Kom.
Jävlar.
Han är fan här för att hämta dem. Kom.
Fan.
ALEX ÄR DU DÄR
STOPPA VARNEY
Nu börjar vi komma nån vart.
Det här måste vi få fram.
Skynda dig.
Ta den sidan.
Sitt kvar i bilen.
Du följer med mig.
-Fan… -Du följer med mig.
Vi har inte gjort nåt! Rör mig inte!
Kom med här.
Rör mig inte!
Hoppa in! Fort!
Hoppa in! Rappa på!
Vi måste härifrån!
Fan!
-Jag genskjuter dem. -Kom.
-Kör. Vänta inte på mig. -Vill de leka?
Fan också.
-Fan! -Fan!
-Lugna dig! -Ducka!
-Vadå, "lugna dig"? -Du vet inte ens vad du gör!
Håll käften, för fan!
Det är Trackson.
Misstänkt fordon, svart SUV.
Förövare: två svarta män.
Jävlar!
Fan också!
Fan!
Fan! Vad är det?
-Sväng vänster. -Vem är det?
-Assistent Alex. Du kör in i en fälla. -Lyssna inte på honom!
Sväng!
-Titta! -Jävlar!
Håll i er!
Fan!
Jag kör förbi er nu. Jag sätter på högtalaren.
-De kör söderut på Mulvaney. -Ta den jäveln!
Fan!
-Sväng in på 7th. -Okej.
Det här måste gå fort.
-Är du med? -Ja.
Du ska tvärbromsa och svänga vänster.
Vänta.
Vänta. Nu!
Ser du lagret som står öde?
-Ja. -Kör in genom porten.
Gör det nu.
-Och nu, då? -Stanna där.
Alex, hör du mig? Ser du honom?
Alex!
-De kör norrut på Morrison. -Uppfattat.
Har du besökt ett bårhus förut?
Nej.
Det ligger många lik där inne.
Vet du vad man gör här?
-Nej. -Vet du vad de gör här?
Vet du det?
Jag måste gå.
Ja.
Det måste du.
Hur kommer man ut?
Var är min telefon? Var är…
Minns du?
-Vänta. -Jag har den.
Snälla.
Jag vill veta vad som hände.
Inget. Han föll.
Jag vill veta vad som hände.
Inget. Han föll.
Tycker du att spökhistorier är läskiga?
Snälla!
Jag vet inte vad du har sett…
…men inget kan förbereda dig på vad jag är.
Jag är ett jävla monster.
Snälla!
Undertexter: Love Waurio r.