A veure.
Ja baixa. La veig degotar.
Com es deia la teva mel?
A casa tenim un petit debat al respecte. Jo li posaria "Abelles daurades".
A la Victoria li agrada "Regalim del DB".
Potser no agrada a recursos humans.
- Alça. Calia? - Mare meva.
Ostres.
Quines altres aficions tens?
El Lego.
Oi que és genial?
Tasta-la.
- Té molt bon gust. - Oi que sí?
Sí. El "Regalim del DB".
Veus? Et comença a fer peça.
- Sí. - Ja et fa peça.
Hosti, però regalima molt.
EPISODI 1
Benvinguts a l'inici de la nova temporada a l'Anglaterra.
WIMBLEDON FC VS. MANCHESTER UNITED AGOST
Feia un dia maco a Londres. Era el primer partit de la temporada.
Amb el número deu, David Beckham.
Enlluernats pel sol
i per la molta publicitat, estem a punt de començar.
El Jordi Cruyff va intentar xutar una vaselina al porter.
Cruyff.
Recordo mirar a l'entrenador.
Perquè si intentaves una cosa així i no te'n sorties,
l'entrenador s'aixecaria per dir-te de tot.
I llavors...
Vam guanyar la possessió a la nostra meitat del camp.
Vaig alçar la vista i pensava: "Per què no?"
Érem rere la porteria. Es va fer un silenci de mort.
Quan la pilota va separar-se del peu i el terra,
no semblava que fossis en un estadi.
Recordo que la vaig veure anar cap a l'esquerra.
I, de sobte, va anar tornant.
Vaig pensar: "Això potser funciona."
Beckham ha vist Sullivan avançat!
Apa! Això ha estat fenomenal!
Des de la línia de mig camp!
Quin gol tan impressionant!
Al camp tothom s'ha quedat admirat.
David Beckham, de 21 anys, ha marcat un gol que es considerarà
un dels grans gols de l'actualitat.
Se'n parlarà durant molt de temps.
Vaig sortir del camp i l'entrenador em va dir:
"David, puja a l'autobús i no diguis res. Res d'entrevistes."
Us puc preguntar pel gol de David Beckham?
- Fantàstic. Apoteòsic. - El millor gol que he vist mai.
És inaudit. No s'ha fet mai des d'abans de mig camp.
INFORMATIU
Bona tarda.
David Beckham, del United, ha marcat un gol des de la línia central.
Com que no teníem accés a internet i tota la pesca,
en senties parlar per la ràdio.
"Sortirà al Match of the Day. Aquesta nit ens ho mirem."
Havia sentit parlar d'ell i l'havia vist jugar,
però em va cridar l'atenció amb allò.
EL GOL DEL SEGLE
"Aquest nano és diferent."
Tothom repetia: "Quin gol!" "Sí? No l'he vist."
"Com?" No l'havia vist perquè un paio em va tapar.
Allà va començar tot,
perquè ningú no ho havia aconseguit abans. El Pelé ho havia intentat.
Pelé. Ha vist el porter avançat!
Aquí, David! Mira cap aquí!
Sabia que la vida li canviaria després d'aquell gol?
I tant. Havia de ser així.
Ja no el van deixar tranquil.
Ha canviat?
No ha canviat gens. Encara és un bon noi.
Em fa riure.
Un segon! Te'n fas creus?
- Et preguntes com pot passar? - Sí.
Em deixo portar i recordo com ha passat.
És una meravella.
- Bon dia. - Com va?
Has matat tu els cérvols?
No.
No és cosa meva.
El meu avi era meticulós.
Tot el que s'ha escrit sobre mi, cada foto que ha sortit al diari.
Mare meva. Fa anys que no veia algunes fotos.
Aquí surt el pare. Ha fet bondat?
- Doncs estava bastant xerraire. - Ja.
Feia de tècnic d'instal·lacions de gas. Tota la setmana.
Tenia una furgoneta Toyota vermella. No la volia de cap altre color.
El pare era un obsés del Manchester United.
Cada Nadal em regalaven l'equipació del Manchester United.
Tenia més fal·lera que jo.
Era perruquera i vaig tenir els nens,
així que guanyava diners des de casa.
Passàvem estretors.
La mare tenia quatre o cinc senyores grans sota els assecadors de cabells.
Jo anava fent tasses de te i torrades,
els servia pastissos i coses així.
Mai no vaig ser un bon estudiant.
Sembla mentida, però no era intel·ligent. Sorpresa.
No tenia gaires amics.
Era bastant introvertit.
Des que tornava de l'escola fins que anava a dormir,
em passava l'estona al pati.
No feia res més. Si feia mal temps, dibuixava.
I el dibuix estava relacionat amb el futbol.
MUNDIAL
Aquí jugava al comtat.
Apa, mira. Ja tenies...
Sí, aquest estil.
Xutava la pilota d'una forma diferent a la resta de gent.
Uns 27 metres, amb precisió.
Sempre li deia: "Cada cop que toquis el travesser, et donaré 50 penics."
I em costava una ronyonada.
Era l'únic que volia.
Mai no sortia amb amics o de festa a la nit.
- Festes? Noies? - No en volia saber res.
Veia els pares treballant molt, cada dia, fins a les 11 o 12 de la nit.
Sabia que només si m'hi esforçava seria futbolista professional.
T'ha explicat com el va trobar el Manchester United?
Tenia un home al costat que em va dir:
"Soc vistaire del Man United." Vaig fer: "Vaja!"
Va sonar el telèfon tard,
tant que ens vam mirar. "Qui truca a aquestes hores?"
El va agafar la mare i va fer:
"És Sir Alex Ferguson."
Estem gravant.
Ara arriba. Llest? I... Espera. No és ell. Ai, sí que ho és, va caminant.
Pensava que m'enredaven.
Aquella nit no vaig aclucar els ulls.
Moltes gràcies. T'hem demanat un cafè.
- Tindré dues càmeres? - Sí, dues.
- Jo que en volia tres. - És clar.
Ja pots començar.
Molt bé. Quan va fixar-se en David Beckham?
Poc després d'arribar al club.
L'any 1986 ha estat el pitjor inici de la temporada pel MU des de la guerra.
És el quart des de la cua.
El club farà una oferta a Alex Ferguson.
És el primer autògraf al United?
Fa vint anys que no guanyem la lliga. És un gran repte per als jugadors.
Pel que fa a Sir Alex, cal tenir...
Per jugar, a Anglaterra diem que cal tenir dallonses.
- Pot dir 'pilotes'. - Cal tenir les pilotes ben posades.
El Manchester United s'enfronta a una tarda crucial
per aconseguir la Premier League.
El gran tema és que feia 25 anys que el MU no guanyava la lliga.
Era ridícul.
L'entrenador aprofita cada segon.
Era el Sant Greal.
La rep Pallister.
Bruce! Molt bé!
Increïble!
Brian Kidd i Alex Ferguson celebren el campionat!
Des del principi, notaves el seu afany ferotge de triomfar.
Aquest és l'instant que l'estadi Old Trafford esperava des del 67.
No posaré el fre. No soc d'aquesta mena.
Sempre que ambicionin. No s'ateny res sense ambició.
El que volia era una estructura per donar oportunitats a joves.
Repetia que els jugadors joves havien de construir un club, no un equip.
Aquí surto amb el cap.
És dels primers dies que vam coincidir.
Tens una foto on surts fitxant amb l'Alex Ferguson.
- Com va ser fitxar? - Una meravella.
Signar el paper i tot això... No m'ho podia ni creure.
Ens va arribar un nen menut i escarransit.
Però el potencial et salta a la cara.
La feina consisteix a desenvolupar-lo, a convertir-lo en un home.
D'acord, fill?
Admirava l'Alex Ferguson com si fos una figura paterna.
És de la gent més important de la meva vida
des que el vaig conèixer, quan tenia dotze o tretze anys.
Gravant.
Aquest va ser el teu primer...
I surt el jove David Beckham.
Sí, el meu primer partit.
El jove migcampista substitueix Kanchelskis.
Que jove, noi.
Ja. Disset anys.
Sabem que tindran una llarga carrera. Per sempre.
Cantona carrega. Bülent es fica en un embolic. Beckham.
I gol!
Dos a zero! Els nois omplen el Ferguson d'orgull!
Va ser un primer gol genial, però m'emocionava celebrar-ho amb l'Eric.
El noi fa cara d'alegria.
- És dels seus records preferits. - Vols dir?
- Què vas sentir quan la pilota va entrar? - Va ser un somni.
I mai no m'havia sentit així a la vida.
Seguim. Ensenyes les botes?
Són aquestes. Ho veus? "Becks".
TEMPORADA
Molt de soroll a Old Trafford.
Apa.
Parlem de l'anticipació.
D'anticipar. Anticipació.
Per això de vegades es parla de ser intel·ligent.
Es diu que els futbolistes no ho són, però els cal aquesta intel·ligència.
Juguem un futbol meravellós.
David Beckham. No és mala jugada!
Meravellós.
Eric Cantona.
Dos. Podrien ser tres gols.
Beckham xuta!
Aquella temporada, la gent veia jugar el David i deien que tenia un do.
Serà Beckham.
I un altre clàssic del jove David Beckham!
És com un artista davant el llenç.
Col·locava la pilota on fos.
Li arriba a Beckham!
Cada gol que marca és una bellesa.
Com ho veuen?
Si poguessis envasar i vendre aquesta sensació, series milionari.
Durant la temporada, vam pensar: "Carai. El Becks xuta com mai no s'ha vist."
No hi ha ningú que ho faci com ell.
Entraves cada dia per aquí?
Sí. Entrava al Teatre dels Somnis, com la gent l'anomena.
Ben parit, amb fixador al cabell.
Se'l veia empolainat, decent, maco...
Li dèiem "nen maco" perquè ho era.
Quin final!
A Manchester les estrelles eren estrelles musicals.
Érem els amos del món, els que tallàvem el bacallà.
El panorama musical a Manchester, amb The Haçienda, es basava en els músics.
The Stone Roses, Happy Mondays, Oasis.
Quan Beckham va guanyar renom, tot va capgirar-se.
REI DELS COCKNEYS
Llavors els futbolistes van esdevenir estrelles de rock.
M'encantava Manchester. Hi havia moltes coses a fer.
Com The Haçienda. Tot i que no hi vaig anar mai.
Bé, potser un parell de cops, però...
Algun cop vas anar a The Haçienda?
No.
No m'agraden les discoteques. Gens. No fan per mi. Des de sempre.
La música, el soroll... Sortir a la nit és una experiència social
per parlar amb qui vas, passar-t'ho bé i beure alguna cosa.
Les discoteques, amb la música a l'oïda
i el so repetitiu, no em fan el pes.
- Duus bufanda? - No. Una dessuadora.
- Segur? - Per favor!
Gary Neville.
Beckham.
Dinamitàvem equips amb el lateral dret. Ell ho feia amb la passada en diagonal.
Siguem sincers, la meva forma d'assistir-lo era...
Diguem que era la guarnició.
Un altre a la col·lecció de David Beckham.
No el filet.
Jo era la mostassa de guarnició.
- El Gary era el senyor Sensat. - Era xerraire?
El Gaz? Sempre estava parlant.
Xerrava sense parar i poques vegades l'escoltàvem.
Però els dos teníem una relació especial.
Et sembla bo jugant?
Sí. Segur que serà un dels millors migcampistes d'Anglaterra.
És únic perquè fa coses que els altres futbolistes no poden fer.
Gary Neville.
- Era servicial... - Beckham.
...perquè necessitava que el David fes màgia.
Jugada gloriosa.
Ell practicava els tirs lliures. Jo, els serveis.
Beckham. És una jugada difícil, però què us sembla l'actuació?
Funcionàvem així al camp de joc. Era telepàtic.
També fora del camp. Sabia on tenia el cap.
No en tenia prou.
Volia ser més que un futbolista.
Aquella temporada...
D'aquí a poc, faré una declaració.
...vaig començar a col·laborar amb marques.
Hem invertit molt a desenvolupar una gamma de productes
creada específicament per als homes.
Va ser la primera vegada que sortia del futbol.
- David! Mira aquí! - David! Aquí!
En aquell temps, pocs futbolistes ho feien.
Seu dret, David.
Però et pagaven.
Sí, em pagaven.
Sí.
Faig un pla general. Espera.
És d'allò més maco. Sí.
És el primer cop que pujo en un Porsche.
- Et gastaves els diners. - Sí.
- T'agradava tenir coses. - M'agraden les coses bones.
Mite'l! Sí.
Tan aviat com cobrava, deia: "Vull un rellotge dels bons."
M'agrada comprar. Cotxes, rellotges...
- A veure el rellotge. Quina marca és? - Un Rolex.
- Això és interessant. - És de Gucci.
- Has d'anar guapo per als paparazzis. - Sí.
- David! Mira aquí! - David!
Vaig signar un contracte amb Adidas.
Em pagaven 50.000 lliures.
Així que em vaig comprar un BMW M3 de 50.000 lliures.
Quina dèria tenia amb els cotxes?
Bentley, Porsche... Va ser el primer que va...
Els cotxes a l'aparcament van millorar. És mèrit seu.
El David cobrava un divendres, s'ho gastava tot dissabte,
i esperava cinc dies a tornar a cobrar per comprar un texans a joc.
Era el seu tarannà.
Tenia diners, se'ls gastava.
El Gary i jo estalviàvem per les vaques magres.
Vam obrir un pla de pensions i el David va dir: "Què feu?"
Deia: "He comprat un bolígraf de luxe."
Fèiem: "A qui se li acudeix comprar un bolígraf?"
Qui es compra un bolígraf car?
Puc entendre les camises, la roba i els cotxes, però un bolígraf?
Quantes cartes reps?
No ho sé. M'enduc un sac de correus gran un cop a la setmana.
Recorda quan el David va rebre els primers correus dels fans?
Sincerament, no ho recordo.
Es va anar acumulant cada cop més.
Tot de jovenetes li escrivien.
Què li enviaven?
La gent t'envia calces per correu i aquesta mena de coses?
Sí.
Oi que no està bé enviar roba interior a un noi?
Jo les deixava a un costat i no responia.
- Li va pujar al cap? - No.
Quan comences jove, molta gent et vol convidar a festes
i moltes noies passen a considerar-te el noi més guapo.
T'envolta gent disposada a aconsellar-te, a dir-te en què gastar els diners.
En moments així, t'has de relaxar i tocar de peus a terra,
tenir clar que tot és un circ.
No em cal un circ com aquest.
M'he de centrar en el futbol.
Has assumit això que vius? Encara toques de peus a terra?
I tant. De fet, va ser maco que un amic em digués l'altre dia:
"Tenir tot això no t'ha canviat."
No em va canviar.
Doncs va canviar, sens dubte.
Em sembla que rebre atenció mediàtica
i esdevenir una celebritat no és el que jo volia.
Que el David toqués de peus a terra va costar cada cop més.
David, tot just al centre. Amb un gran somriure.
Era un jove atractiu que sempre anava ben mudat,
i la premsa ho trobava llaminer.
La imatge popular dels joves futbolistes t'amoïna?
Doncs més aviat sí.
Trobo que en aquests moments és molt popular.
Mira aquí, Dave.
I esperes que s'acabi aviat.
Del cap en amunt.
No moguis les espatlles.
Ara té un agent.
No sé com gestionar aquesta part.
Sap què en penso, cosa important.
Conec el meu equip i espero poder fer la feina.
I ja està. Adeu.
Volia que escollís un agent concret que coneixia
i jo en volia un altre.
I es va enrabiar molt amb mi. Molt.
Tant, que no en volia saber res, de mi. Ni em dirigia la paraula.
No volia que res s'interposés en el futbol.
Però sabia que la meva carrera s'acabaria tard o d'hora
i volia tenir una carrera quan el futbol s'acabés.
Això anguniejava l'entrenador.
Volia que arribés a ser el millor futbolista que pogués ser
i que em casés amb una noia de la zona que no fos una gran estrella.
Miràvem la tele.
I va sortir.
Vaig dir al Gary:
"La veus? Em casaré amb aquella."
Fèiem broma, però vaig dir: "No, em casaré amb ella."
"La Pija, la del vestit negre."
La majoria dels paios ho han fet algun cop.
Miren la TV i diuen: "Aquella m'agrada." Però no acaben amb ella.
MARÇ
Vam anar a un partit i ens van convidar a sortir al camp a la mitja part.
Moltes gràcies.
A la meva família tothom segueix el Liverpool.
És clar, el David jugava al United.
Sabia que era un jugador d'un equip que no m'agradava gaire.
Abans del partit, un jugador va entrar al vestidor i va dir:
"Hi ha dues Spice Girls." Vaig preguntar quines.
Va dir: "L'Esportista i la Pija." I vaig pensar: "Fantàstic."
Victoria, l'anuncies tu?
Sí. És el tres, zero, sis, nou.
3.069. Si és el teu bitllet...
Així que vaig jugar el partit.
Neville.
És una centrada útil.
Beckham! Quina bellesa!
No la podia haver xutat millor. Gary Neville es pot atribuir molt mèrit.
El futbol no m'interessa gens.
No m'interessava abans. No m'interessa ara.
Ollie, vols sortir? Em farà semblar amable.
- Et puc acariciar. - Te'n cal més d'un.
He de portar els altres dos.
Però havia vist fotos seves a les revistes
i està clar que era un nano molt atractiu.
Era un nano. Quina edat tenia? Noi? Jove?
Jo anava als partits només per...
Alguns dirien que l'espiava. Jo, que l'anava a veure.
El vaig veure a la sala dels futbolistes
i els altres eren a la barra, però ell parlava amb els seus pares.
Jo estic molt unida a la meva família i em va encantar aquella faceta.
El primer cop que vaig parlar amb ella,
m'hi sentia atret.
M'hi sentia atreta, així de senzill.
I tots dos veníem de famílies molt treballadores.
Els seus pares i els meus treballen molt. Som molt de classe obrera.
Sigues sincera.
- Ho soc. - Sigues sincera.
Soc sincera.
Amb quin cotxe et duien a l'escola?
- El pare... - No. Una resposta.
- El pare... - Quin cotxe?
- No és una resposta simple. - Amb quin cotxe et duien a l'escola?
- Depèn. - No.
D'acord. Als 80, el pare tenia un Rolls-Royce.
Gràcies.
Suposo que vaig anar al partit en avió perquè vaig escriure el número al bitllet.
Recordo dir: "Pobre de tu que no truquis."
Allà hi havia quelcom que...
Des del principi.
Vaig pensar: "Aquesta és la bona. I tot passarà de pressa."
Però no era una d'aquelles noies que s'interessen pels futbolistes
perquè són famosos.
No ho dic amb arrogància. És que jo ja ho era.
Hola.
Hi ha tants grups de nois que no te'ls acabes.
Hola.
Les Spice Girls volen plantar cara als nois.
Estàvem dedicades a demostrar que les noies són millors que els nois.
Digui "les noies al poder".
Ho pot fer. Digui-ho. Una i prou.
Crec que entre les cinc vam crear un petit monstre.
Saltàvem sobre les taules. Bé, jo no. Sempre vaig ser una mica més sensata.
Ens mostrem com som.
Ser extravertida sempre em va costar més que a la resta.
Sempre vaig ser tímida.
Mai vaig ser la nena popular a l'escola. De fet, patia molt d'assetjament escolar.
Segurament, encara seria així si no hagués conegut les noies.
És la trencacors del grup.
- I ara! - És una trencacors.
Les Spice Girls m'ho van treure de dins.
Només n'hi ha una.
Soc la Salvatge.
Enaltir la nostra individualitat ens va acabar distingint.
Ens fem dir Spice Girls perquè...
Oi que totes duem roba molt diferent?
Som molt diferents. Com espècies amb gustos diferents.
Som com som. No ens cal uniforme per ser un grup.
Un home pot dur vestit si ho vol.
Sigues qui vols ser. És igual qui o què siguis.
Insisteixes molt a protegir els jugadors joves del món exterior.
Beckham ha marcat l'únic gol del partit.
Què fas amb el David?
El David és...
Sempre té la protecció al seu abast.
Sap on soc.
Sir Alex fitxava jugadors
no només pel talent. També mirava el seu historial.
"Tens xicota?"
"Sí." "Quant fa que sortiu junts?"
"Dos anys, cap." "Esteu compromesos?" "Ens casarem l'any 90, cap."
Li agradava saber que tornaves a casa amb algú perquè volia la teva estabilitat.
No que sortissis cada nit.
Ferguson tenia principis socialistes.
"Ets un individu, però aquí tots som iguals."
"Prioritzaràs l'equip."
Sir Alex va muntar un equip de "Mini jos".
El cap no ens deixava dur res que no fos botes negres.
Recordo que vaig dur unes Adidas blanques
i va dir: "De cap manera."
Tots coneixíem les normes. Era el seu estil. T'hi havies d'emmotllar.
El desafiaves i havies begut oli.
El meu mànager repetia: "Mira de ser discreta.
Que no us facin fotos plegats." Per això ens...
Quedàvem en aparcaments. No és tan sòrdid com sembla.
La Victoria i jo ens vam fer el primer petó dins del BMW aparcat.
Quin estil!
Sincerament, passava cada segon parlant per telèfon amb la Victoria.
S'hi estava fins a la una de la matinada.
Es passava la nit al lavabo amb el llum encès, parlant amb ella.
Jo deia: "De què coi parleu?"
De què parlaves?
No ho sé. Em penso...
Mai no ho has fet quan començaves una relació?
No.
"Au, noi. On s'és vist. Dissabte juguem contra el Liverpool."
Bon dia des d'Anfield, on es jugarà el partit més important
d'aquesta Premier League. Els dos gegants del futbol anglès.
Pel United, guanyar els podria assegurar
el seu quart títol en cinc temporades.
La Victoria viatjava i nosaltres dormíem a casa d'ell.
A les tres del matí, sonava el telèfon.
Com que tenia un partit, jo agafava la trucada i deia que ell era al llit.
Volien parlar.
Soc una mare protectora i pensava:
"No hauries de trucar a aquestes hores." Però què has de dir? Eren adults.
Comencem al matí.
S'ha criticat que un partit tan important
comenci a un quart de dotze.
Implica que els jugadors han hagut d'aixecar-se a trenc d'alba.
Veient les cares dels jugadors,
es perceben els nervis i la tensió de la jornada.
Ens amoïnava que ho perdés tot després de tant d'esforç.
El futbol era preferent i, tot d'una, ja no.
La té Neville. Ha tornat a jugar la temporada amb constància.
Estava disposat a fer el que fos per veure la Victoria.
Semblava drogat.
Podia conduir quatre hores per passar vint minuts amb ella.
Kvarme se l'endú no gaire lluny. Beckham!
El Liverpool li agraeix haver estat menys mortal aquesta vegada.
No ens enredava. Li deia: "On eres ahir a la nit?"
I deia que havia sortit a conduir. Com que a conduir?
La torna a tenir Beckham. I ara...
Es notava que l'entrenador estava mosca amb el David.
Segurament anava a Londres en moments que no ho hauria d'haver fet.
I l'entrenador no ho tolerava.
Passada llarga. I Barnes marca!
Si perds la disciplina, no jugues al 100 %.
Jugues al 80 % o al 90 %, i vas minvant molt de pressa.
M'entens? De seguida.
En pocs mesos, has desaparegut del tot.
I llavors t'aixeques un matí i dius: "Ai, merda."
És allò que demanaven els fans de Liverpool.
No m'importava quan o com de sovint la podia veure.
Si havia de baixar en cotxe a Londres per veure-la set minuts, ho feia.
I no li farà gaire gràcia com es desenvolupa aquesta història.
Però...
La té Gary Neville.
...no sé com s'ho feia.
Cantona. Beckham. Bona jugada.
Torna a Cantona. Una bonica jugada del Manchester United, però al segon pal...
El David podia tenir una vida de bogeria en potència...
La torna a colpejar Beckham. Quina aturada tan tremenda!
...i, una hora abans del servei inicial, pensar com un futbolista.
Beckham. El córner del Manchester United.
I gol!
Un gol que serà molt valuós per guanyar el títol.
Es mentalitzava i complia.
No sé com ho feia.
Torna Beckham. Pallister al primer pal.
I ho torna a aconseguir!
La defensa del Liverpool ha estat nefasta encarant els córners.
No sé com ho feia.
No en seria capaç. Acabaria tronat.
I el Manchester United aconsegueix tres punts
en el partit de la lliga més important de la temporada.
Aquest va ser el primer cop que vam veure
els Beckham junts com a parella.
És increïble.
Pels diaris, és mannà celestial.
Toca molts aspectes, com la cultura pop, l'esport...
Recordo que a Manchester
hi havia dos germans que el seguien.
Eren a tot arreu.
Et veu.
VDB. Victoria i David Beckham.
Ho vam amagar durant cosa de tres mesos.
Els seguíeu a tot arreu.
Llavors li vaig comprar un rellotge de Cartier i se'l va posar.
Amb allò, la gent va començar a lligar caps.
EL PARE DE L'SPICE DIU: "SÓN AMICS"
I d'aquí surt "la Pija i el Becks".
David, mira aquí!
BECKHAM MARCA GOL
EL ROMANÇ IDEAL DELS NORANTA
- Coneixies les Spice Girls? - Sí. Les havia tret a la portada.
Ho vaig fer perquè la meva filla s'hi havia obsessionat tant
que suposava que el món estava igual.
- I eres fan del futbol? - Ni remotament.
Però tenir dues persones carismàtiques al mateix nivell dobla el volum.
Augmenta molt el bombo.
La moda manava.
Vam haver de distingir marques. Quina bossa duia la Victoria,
quines sabatilles o ulleres duia el David, quin cotxe conduïa. Calia estudiar.
- No se us va contagiar. - No.
El David no tenia gaires amics a l'escola. Jo tampoc.
Ets una nena a l'escola que es mor de ganes de fer amics
i, de sobte,
t'empaiten pel carrer.
Era una novetat.
I aquí va Beckham.
Un triomf decisiu pel Manchester United.
Victoria Adams s'apunta a la celebració.
Soc incapaç de transmetre la seva popularitat.
En part, eren els nous Charles i Diana.
No sé si em sento còmode dient-ho, però semblaven de la reialesa.
És de quan va morir la Diana de Gal·les.
M'incomodava l'agressivitat que mostraven els fotògrafs.
Però m'encantava moure'm pel seu ambient.
Era emocionant.
Oi que et fa gràcia que la gent digui "Allà va David"?
És clar. Vas pels carrers
i un nano es queda així.
Un nen petit. És molt agradable.
El merescut premi de l'any al jugador jove de 1997 va a David Beckham.
No només atreus l'atenció a la darrera plana dels diaris,
també a la portada i les pàgines centrals.
Gairebé mai em poso nerviós.
Però recordo quan em va trucar
l'entrenador de l'Anglaterra.
David, jugar amb l'Anglaterra és més especial?
Trobo que sí. Serà una gran experiència.
M'estimo el United,
però la cosa que més havia volgut fer, més que qualsevol altra,
era jugar amb l'Anglaterra.
Era un somni.
El veus?
Com és d'important ser escollit per representar el país?
Saps quan t'expliquen una cosa i mires de no alterar-te?
"Quina bogeria, cap." Però l'estómac et va a cent per hora.
Et mors de ganes de ser a l'habitació, trucar a la dona i dir-ho a tothom.
Jugar a l'estadi de l'equip nacional, a Wembley,
va ser un moment molt emotiu per mi,
perquè el pare sempre m'hi duia a veure jugar l'Anglaterra.
En això es basava la meva infantesa.
Confesso que veure el meu fill sortir per primer cop a Wembley
em va fer venir una mica de plorera.
ANGLATERRA VS. MOLDÀVIA CLASSIFICACIÓ DEL MUNDIAL, SETEMBRE
Rebre una trucada de l'entrenador de l'Anglaterra
sempre m'hauria encantat.
Però del Glenn Hoddle?
Va ser especial.
De petit, m'encantava Hoddle.
Cridava l'atenció, era atractiu, tenia un bon cabell.
Sempre duia els pantalons ben curts.
Tenia unes bones cames.
Però també movia la pilota com ningú.
Tot el que feia...
Jo volia ser així.
Recordo que Hoddle havia obert una botiga.
Vam passar allà dues o tres hores. Ell duia l'equipació anglesa
i hi posava "Hoddle" a l'esquena, però mai no va aparèixer.
Glenn Hoddle no va aparèixer.
Quin disgust, el David!
Que l'hagi incorporat a la primera plantilla, que pugui debutar
i que s'hagi quedat a l'equip parla per si sol.
Però encara s'ha de situar internacionalment, és clar.
Va vertebrar un equip en el Becks.
Em sembla que el Hoddle exigia molt al Becks, perquè sabia que era molt bo
i perquè s'hi identificava.
Roma té un llarg historial de combats entre gladiadors.
Però ha estat testimoni d'una cosa així?
És el partit més important de l'Anglaterra en quatre anys
per anar a l'eliminatòria del Mundial.
Em quedo curt si dic que estava nerviós.
Tots els futbolers sabem com està el pati, però perdonin que ho digui ras i clar.
Itàlia ha de guanyar. Anglaterra en té prou amb empatar.
Una nit extraordinària.
S'han exhaurit les 75.000 localitats...
- Adorava jugar amb el seu país. - Beckham.
Era molt patriòtic.
Ince té un problema. Sembla un tall a la cara.
Mai no havia jugat el Mundial. Els jugadors hi somiem. La pressió...
Beckham. Quina jugada!
Sheringham. David Beckham!
Podria i potser s'hauria d'haver acabat.
Tenim temps de descompte. Córner de David Beckham.
I ara ve Chiesa i Itàlia amb Del Piero.
L'Anglaterra s'ha qualificat per a l'eliminatòria del Mundial del 98.
I l'arquitecte de tot això pot cantar victòria.
Hoddle ens va dur al Mundial.
Objectiu aconseguit.
Era un altre somni del David.
A casa, podeu brindar per celebrar-ho.
Un altre somni fet realitat.
Però...
Jo estava de gira.
La part difícil era no saber quan el veuria.
Ell intentava fer el que fos per estar amb mi.
De vegades llogava un avió petit biplaça.
Venia a passar només unes hores i tornava.
Mireu cap aquí.
El Futbolista i l'Spice...
Victoria, ens descrius l'anell?
...posen per anunciar el seu compromís.
M'encantava tot, de la Victoria.
No esperava que fos una dona tan forta.
I m'agradava.
No sé si és que volia que ella em cuidés.
- Et senties segur al seu costat? - Sí.
Han trobat l'amor, però els costarà poder passar el temps junts.
Beckham té la vista posada en el Mundial
i les Spice Girls comencen la gira pel món.
És una dona forta.
De vegades és una mica corcó. Com aquest matí.
L'Anglaterra avui ha trepitjat el sol francès amb vestits de color beix.
Eren "avorrits i sense estil". Els experts en moda parlaven dels vestits.
Dúiem uns vestits de merda. Molt lletjos.
Hi cabien tres com jo en un, de tan gran que era.
Però el Becks feia bona fila.
Jo deia: "Qui l'ajuda amb aquesta merda? Com coi cusen el seu?
Va a un sastre per ajustar-lo? Ens queda molt diferent."
El Mundial és l'espectacle de tots els espectacles.
No hi ha res comparable.
El nombre d'espectadors de l'Anglaterra al Mundial
supera qualsevol altra cosa al país.
Es calcula que es vendran un milió de televisors per mirar el servei inicial.
Quina altra cosa miren 25 milions de persones?
La boda reial?
Asda tindrà 1.364.000 litres més de cervesa.
Una associació de teràpia de parella alerta
que si la teva vida amorosa s'aguanta per un fil,
el Mundial a França et pot agafar en pilotes.
Res no genera tanta energia narrativa col·lectiva
com el Mundial.
- És la cosa més important a la vida. - Però hi ha d'altres coses a la vida...
Julia, no hi ha res més interessant que el Mundial.
Fins i tot allò és menys interessant que el Mundial.
- Algunes coses sí, trobo. - Perdona!
Anglaterra!
La idea de lligar la idiosincràsia anglesa a l'equip de futbol va sorgir llavors.
Es parlava d'una generació d'or de futbolistes anglesos.
És fer portar algú una gran creu.
Anglaterra!
Si Anglaterra triomfa en una competició,
cap país no s'uneix com el nostre.
ANGLATERRA
Al camp d'entrenament
la resta de jugadors hi tenien les dones o les xicotes.
Però com que la Victoria i les noies estaven de gira mundial,
no vaig poder passar temps amb ella.
Vaig demanar al Glenn Hoddle:
"Abans que comenci la competició, la puc anar a veure?"
No l'havia vist en set o vuit setmanes.
Em sembla que va dir que sí. O va ser... No.
Em va trucar i va dir: "Papa, surto al diari."
"Ara per què?"
Va dir: "Em vaig posar un sarong."
I jo: "Què coi és un sarong?"
Vaig córrer a buscar el diari.
El vaig mirar i vaig pensar: "Què collons?"
Li vaig tornar la trucada i li vaig dir: "Saps què? M'agrada. Fas patxoca."
Vaig pensar: "Això no acabarà bé."
- David, aquí! - Una salutació!
"Beckham duu el vestit de Pija." Més aviat és una faldilla.
Va sortir a la portada dels diaris odiosos que hi havia per aquella època.
Els donava material a cabassos.
Parles amb la teva promesa?
La Victoria et donava confiança fora del futbol?
Sí.
En aquells moments ho necessitava.
Tens res més a dir sobre el sarong? O ja et cansa el tema?
- Encara no heu vist res. - Falten coses per sortir?
Potser.
- Per aclarir la veu. - Pujaré la pilota una mica més.
Beckham té molts neguits.
- Creus que se'n surt? - És part del problema.
No s'ha concentrat en el campionat. No es concentra en el futbol.
Va dir que jo no tenia el cap en la competició i que això el feia patir.
Ha d'entendre que el futbol va primer.
Com pinten els diaris avui? No els rebem. Bé o malament?
Comentar allò del David va ser aniquilar-lo en públic.
Alguns tabloides van forts.
El Glenn va crear un merder públic
pel David i per tot el país.
Ets company i amic de David Beckham.
Sempre està sota escrutini. Et sap greu que estigui passant per això?
Suposo. Sincerament, diria que no l'afecta.
Em va matar. Sobretot, que algú qüestionés...
Em qüestionava com a jugador.
Qüestionava la meva personalitat, el meu professionalisme.
Van començar a preguntar:
"Encaixa al Mundial? Ha de ser a la plantilla?"
I llavors em va deixar a la banqueta.
Beckham, l'únic que ha jugat tots els partits de classificació,
diu que ha estat un cop amarg.
Va ser una sorpresa. No ens ho esperàvem.
Dèiem: "Per què no juga? Ho ha de fer. Quina bogeria. Hauria de jugar."
T'han deixat fora per un motiu concret?
Em penso que no n'hi ha cap.
L'entrenador ens ho ha dit abans del partit i ja està.
No puc afegir gaire cosa.
Ho has acceptat?
No. Volia jugar. Em moria de ganes de jugar.
Però l'entrenador decideix.
El David es va deprimir.
Estava trist.
Volia tornar a casa.
Volia tornar.
Em sembla que no volia ser-hi.
Et semblava concentrat?
Sí.
El David patia quan passava molt de temps lluny de la Victoria.
Les coses com són. Patia. Ho ha d'admetre.
Tot i que Hoddle m'hagués tractat així,
hi volia ser.
Per ara, és el revés més gran de la carrera de Beckham.
La seva resposta podria ser crucial per a ell.
Vaig treure un radiocasset i una bossa amb pilotes.
Vaig posar música
i vaig xutar un tir lliure rere l'altre.
Gary Neville afirma que Beckham és prou fort.
És una prova d'actitud i la del David és magnífica.
Hola. Bon vespre.
Una gran expectació acompanya aquest partit.
- Beckham encara no surt? - No.
L'Anglaterra ha d'augmentar el ritme.
Adams està patint. I arriba Moldovan!
L'Anglaterra va perdent!
David Beckham està a punt de sortir.
S'ha de concentrar molt, oi?
Va dir que no estava concentrat.
Beckham la persegueix i arriba abans. Bona jugada de David Beckham.
En un Mundial.
Tot el que Beckham ha fet fins ara ha estat molt positiu.
No. Però així és Hoddle.
Beckham se l'enduu amb una jugada maca. Ha de xutar-la bé.
Hoddle deia que no tenia el cap centrat, oi?
Beckham la persegueix! Podria acabar malament.
El tinc a la llista de mala gent.
Gent que m'ha empipat.
La té Beckham. Xuta un petit globus.
Shearer la torna i la duu a l'altre costat.
I l'Anglaterra empata!
Els aficionats anglesos estan encantats.
40.000 persones no s'equivoquen. Criden que volen que surti.
Que Beckham no estigui seleccionat encara crea mala maror.
M'entristeix sortir, que em feu tres preguntes
i cap sigui sobre el partit de demà. Em sento un pèl decebut.
Amb seny, el primer ministre ha evitat la polèmica.
Jo prenc algunes decisions.
Glenn Hoddle, unes altres. És l'adequat per prendre-les.
ESPEREU EL BECKS!
GRUP G: ROMANIA, ANGLATERRA, COLÒMBIA, TUNÍSIA
Surten els responsables de fer que Anglaterra
passi a la següent ronda del Mundial.
Gary Neville!
Seran un parell d'hores tenses.
Amb el número set, David Beckham!
Es notava que volia la responsabilitat.
Volia ser l'home de confiança de l'equip.
Avança, David Beckham.
Beckham xuta.
Caram!
Aquest és de foto.
David Beckham. Ha estat un xut franc colossal!
Imparable!
Si perden, ja li he reservat vols per diumenge i dilluns
perquè vingui i passem la quinzena junts.
Si guanyen, no podrà marxar durant dues setmanes.
Ja està!
- Hem passat! - Ben fet, David!
Ben fet, amor! Ha estat brutal. Molt bé.
Tots ens l'hem mirat.
No, estaves guapo, però t'has d'arreglar les arrels.
Ho has fet molt bé. Estic orgullosa.
Tornem a l'enfrontament entre Anglaterra i Argentina.
Els equips sortiran al camp de Saint-Étienne d'aquí a hora i mitja.
Que sigui victoriosa...
Els fans anglesos s'entusiasmen
pel partit d'un Mundial més important en anys.
David, què penses d'excloure Paul de l'equip?
Antidisturbis francesos i franctiradors protegeixen la zona.
Fans de tot el món han vingut al clàssic.
Un partit amarat d'història.
Vaig néixer a Londres
i vaig viure a Buenos Aires set dels meus primers deu anys de vida.
Tinc la total convicció
que cap rivalitat internacional
s'apropa ni de lluny a la d'Anglaterra i Argentina.
És una rivalitat gairebé de sang, en especial per part dels argentins.
Els anglesos ens van robar les Malvines.
Els anglesos són pirates.
Es va acumular la història, el ressentiment i, en alguns casos, l'odi.
Llavors arribem...
A Maradona.
Vaig ser a Mèxic quatre anys després de la guerra de les Malvines.
Un altre nivell.
Anglaterra i Argentina eren als quarts de final.
Un altre nivell!
Vaig ser un dels 120.000 espectadors...
Maradona ha deixat enrere Hoddle.
...de la Mà de Déu, un gol per l'eternitat.
Maradona!
Els jugadors van veure que Maradona tocava la pilota.
L'únic que no ho va veure va ser l'àrbitre.
Els d'Anglaterra es queixen perquè ha fet servir la mà?
A Argentina, la victòria es va celebrar amb fervor com a venjança
per la guerra quatre anys enrere.
La cosa estava que cremava.
¿Animaràs als jugadors a seguir l'exemple de Maradona i fer trampa,
si cal, per vèncer Anglaterra?
Aquest vespre els carrers anglesos són del tot buits
perquè gran part del país és davant d'un televisor, sigui on sigui.
Els corredors ja tenen una aposta de 200.000 lliures
que Anglaterra guanyarà.
Mirarà el partit aquesta nit?
I animarà Anglaterra?
Ho hauria de fer.
Jo era a Brooklyn.
Li vaig dir al David la nit abans del partit.
El partit. En majúscules.
Abans de jugar amb Argentina,
em va trucar i va dir:
"M'acabo de fer la prova. Estic embarassada."
Me'n vaig assabentar en aquell moment.
Estava molt content. Tots dos ho estàvem.
Mai em va passar del cap no dir-li.
Tots dos ho volíem.
I ell no podia haver estat més feliç.
Li vas dir just abans del partit més important de la seva vida?
Sí.
Et feia il·lusió? Pensaves que l'ajudaria pel partit?
Segu...
No ho tinc clar.
Vinga!
En saber que series pare, no volies marxar i ser amb la Victoria?
- És el que més desitjava. - No podies?
No. Érem en un campionat gros.
Vaig notar-ho tot mirant els jugadors.
"Aquest equip guanyarà el Mundial." Sentia que teníem el que calia.
Vinga!
- Però... - Sí, però.
David Beckham per fi ha arribat a l'escenari final del Mundial.
I quina arribada.
Aquesta nit, l'àrbitre té una feinada.
Beckham l'ha conservat bé. Ben jugat.
Llavors arriba el partit i estàs...
Un globus delicat. Mireu l'espai de Beckham.
Ara té un parell d'opcions, com Anderton a l'extrem.
No, l'ha xutat malament.
Et passen pel cap tota mena de situacions.
"I si passa tal cosa? Si ens quedem enrere?"
Verón, quin home tan fort.
I López gairebé se les manega, però Ince ha vist el perill ràpidament
i troba Beckham. Beckham a Owen.
I Owen torna a córrer. Els farà patir de nou.
Owen fa una gran carrera i potser remata.
I és un gol meravellós!
Amunt!
Però encara queda molt partit.
L'estadi està vibrant.
Argentina té un tir lliure al límit de l'àrea de penal.
Cinc jugadors d'Anglaterra i un argentí a la barrera.
Verón l'ha xutat a Zanetti! Quin tros de gol!
Un tir lliure superb!
Recorda, sense nervis.
Calma.
Ve Beckham. Beckham un altre cop. Podria encendre Anglaterra encara més.
La passada d'Anderton a Owen no és ben bé el que calia.
Tampoc aquest desafiament.
I Beckham... Si Beckham ha colpejat
Simeone per accident...
Sembla que mostraran una targeta groga
i podria ser per David Beckham.
Li treu una altra targeta. Targeta vermella a David Beckham!
Ai, no.
Beckham queda expulsat.
S'hi ha tornat, sí.
M'hauria agradat agafar el Simeone i fotre-li un cop de dreta.
Quina caiguda més patètica.
Se suposava que era un paio fort i el tenia en contra al camp.
Als morros de l'àrbitre, Brian.
Va ser horrible.
La gent cridava
i senties l'agressivitat dels fans.
L'Anglaterra ha pagat car l'instant de fúria.
Amb Beckham expulsat,
es gira la truita contra Anglaterra i a favor d'Argentina.
L'Anglaterra ha jugat 74 minuts amb deu jugadors.
En tot cas, s'ha acabat. Només queda la tanda de penals
i aquest drama encara ha de passar a Saint-Étienne.
Però els quedava la possibilitat de guanyar amb els penals.
- La gent se n'oblida. - Sí.
Són moments que impressionen.
Tant és com hagi estat de llarg el partit, són moments de gran dramatisme.
I marca.
Haurien guanyat si no l'haguessin expulsat?
Ningú no ho sap.
I l'atura.
Xuta Ayala.
La majoria de les coses van així.
No ho pots saber.
Si no aconsegueix marcar, Anglaterra queda fora.
I no ho ha fet!
No!
Argentina passa i Anglaterra queda fora!
- Quina forma més cruel de marxar. - No m'ho puc creure, Gary.
Estic... Els jugadors ho han donat tot.
L'enrabiada de Beckham us ha costat el partit.
Sí. Ens ha costat molt cara. Aquesta nit estem d'allò més desconsolats.
Quan vaig veure l'entrevista a Hoddle, vaig pensar: "No. Què fas?"
Ho va dir com si fos culpa del David.
Estàvem acostumats a un entrenador...
El Ferguson mai no parlava de l'equip.
Ha estat un mal tràngol.
Aquesta nit estem desconsolats i orgullosos a la vegada.
- L'expulsió ha costat car a l'Anglaterra. - I tant! No ho nego.
Després el van culpar.
Per imprudent, Beckham s'ha endut una vermella en va.
És una tragèdia. Beckham havia estat un heroi contra Colòmbia
i ha fet el ximple en aquest partit. Se'n penedirà durant molt de temps.
No ho entenc. No entenc què feia.
Vaig parlar amb la premsa.
Va ser mortal perquè totes les preguntes eren sobre el David.
Els periodistes eren agressius i pesats.
Volien sang.
Recordo ser a l'autocar i pensar: "Això et farà mal."
Ho recordo.
"No puc fer res per evitar el que ha de venir."
- Ha estat un instant de bogeria. - Quin noi tan ruc.
Hauria d'haver jugat en sarong.
Així no aixecava tant la cama.
- Hoddle estava justificat. - Que no dugui la samarreta anglesa.
Li podem dir "Spice Sapastre" d'ara endavant, no?
Les il·lusions d'una nació depenien d'aquest incident.
Ha decebut la nació. Quina deshonra més gran!
Subtítols: Rocío Rincón Fernández