‫תודה, חבר, שהכנת לי קפה.‬ ‫-בשמחה.‬
‫מכשיר חם מזג, אבל אני אוהב אותו.‬
‫הוא הכי טוב שיש.‬
‫אני מרגיש שזה חשוב. שהכול חייב להיות...‬
‫מושלם.‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬
‫מישהו משתמש במטבח הזה?‬ ‫נראה שלא השתמשו בו מעולם.‬
‫כמובן. בישלתי כאן אתמול בערב.‬
‫זה כאילו...‬
‫אני יודע. זה די נקי.‬
‫כי אני מנקה אותו היטב.‬
‫ואני לא בטוח שאשתי באמת מעריכה את זה,‬
‫אם להיות כנה.‬
‫את העובדה שכשכולם במיטה,‬
‫אני הולך,‬
‫מנקה את הנרות, מדליק את האורות כמו שצריך,‬
‫מוודא שהכול מסודר,‬
‫כי אני שונא לרדת לכאן בבוקר‬ ‫ולמצוא כוסות וצלחות‬
‫וקערות. זה מתיש.‬
‫זה מתיש לבדוק את כל הנרות,‬
‫לנקות, לחתוך את הפתילים ו...‬ ‫אתה יודע, זה מתיש.‬
‫אתה מקצץ את הפתילים?‬
‫אני מקצץ את הפתילים, מנקה את הכוסות.‬
‫מטריף אותי לראות סימני עשן בכלי של נר.‬
‫אני יודע, זה מוזר.‬
‫הוא פשוט כל כך מושלם.‬
‫רואה? לא מעריכים אותי.‬
‫זה מה שקורה.‬
‫כן מעריכים אותך.‬ ‫-כן?‬
‫באמת.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני לא מאמין בזה לרגע.‬
‫זה נשמע סרקסטי כשהיא אומרת את זה.‬
‫תראי. הוא מיישר את הכיסאות.‬
‫אני יודע. טוב, זה...‬
‫יקירתי, את זוכרת לאן זה הולך?‬
‫כן.‬
‫ברור שכן.‬
‫סליחה על הכוס.‬
‫טוב, אני הולכת.‬
‫יש לך יום עמוס? לאן את הולכת?‬ ‫-אני בדרך לעבודה.‬
‫את הולכת לעבודה?‬
‫אני הולכת לבית האופנה, ילדים.‬
‫לאן את באמת הולכת?‬ ‫-לטיפול פנים.‬
‫בבקשה.‬
‫- בקהאם -‬
‫- לראות אדום -‬
‫- יוני 1998, בואנוס איירס, ארגנטינה -‬
‫- קדימה ארגנטינה -‬
‫הלוואי שהייתה גלולה‬ ‫שהיה אפשר לקחת כדי למחוק...‬
‫זיכרונות מסוימים.‬
‫כרטיס אדום לדייוויד בקהאם.‬
‫לא!‬
‫ארגנטינה עוברת ואנגליה יוצאת.‬
‫מייקל אוון במצוקה.‬ ‫פול אינס מזיל כמה דמעות.‬
‫אני כל כך מרחם עליהם.‬
‫עשיתי טעות מטופשת.‬
‫תראו. אי אפשר לראות איפה הוא בעט.‬
‫אבל הוא בכל זאת נותן מכה.‬ ‫-הוא נותן מכה.‬
‫אם זו הרחקה, אוכל את הכובע שלי.‬
‫זה שינה את חיי.‬
‫אם לא היו מרחיקים את בקהאם‬ ‫אני מניח שהיינו יכולים לנצח.‬
‫זה נתון לוויכוח. הוא יתחרט על כך.‬
‫אבל הוא יצטרך ללמוד לחיות עם זה.‬
‫חשבת שהגיע לו כרטיס אדום על הבעיטה?‬
‫בהחלט לא.‬
‫המגע היה מינימלי.‬
‫רואים שעשיתי הצגה.‬
‫ונפלתי כאילו בקהאם הכה בי חזק.‬
‫שחקן טוב. אכניס אותך לסרט הבא שלי.‬
‫בזמן שהם חלפו על פני שחקני אנגליה‬ ‫ומשפחותיהם, הקבוצה הארגנטינאית צהלה.‬
‫חלום גביע העולם‬ ‫של שחקני אנגליה נקרע לגזרים.‬
‫הרגשתי פגיע מאוד ובודד.‬
‫נבחרת אנגליה לגביע העולם הגיעה הביתה‬
‫אחרי שארגנטינה הביסה אותם בפנדלים אמש.‬
‫בסדר, חבר'ה.‬
‫דייוויד!‬
‫ובזמן שהלכתי,‬
‫היה שם צלם פפראצי איום ונורא‬
‫שהלך לצידי.‬
‫"איך המרגש לאכזב את המדינה שלך?‬
‫אתה חרפה."‬
‫דייוויד, אתה חושב‬ ‫שתשחק שוב בשביל המדינה שלך?‬
‫הם ארגנו לי טרקלין פרטי‬ ‫לפגישה שלי עם אימא ואבא שלי.‬
‫אתה עומד לברוח ולהתחבא, דייוויד?‬
‫הוא היה מוטרד מאוד.‬
‫הוא נפל לזרועותיי,‬
‫ואמר, "אכזבתי את כולם". אמרתי, "לא נכון.‬
‫לא אכזבת אף אחד".‬
‫אמרתי, "שמור על ראש מורם".‬
‫ואז אמרתי לאימא ואבא שלי,‬ ‫"יש לי משהו לספר לכם.‬
‫ויקטוריה בהיריון."‬
‫והדבר הראשון שיצא מהפה של אבא שלי היה,‬
‫"בחיי, לא יכולת לבחור זמן גרוע יותר."‬
‫בקהאם עוזב את אנגליה‬ ‫וטס ישירות לניו יורק שוב‬
‫כדי להתאחד עם החברה שלו, ויקטוריה אדמס.‬
‫- "ספייס גירלס", מדיסון סקוור גרדן -‬
‫- הלילה, 20:00, אזלו הכרטיסים! -‬
‫אני נפגשת עם דייוויד מחר.‬ ‫לא ראיתי אותו כבר חודשיים.‬
‫כבר שכחתי איך זה להתכרבל איתו.‬
‫ככה!‬
‫ואני אגיד...‬
‫אני אגיד, "קדימה, מותק!"‬
‫אני זוכרת שלא באמת הבנתי‬ ‫כמה זה רציני, כל מה שקרה.‬
‫כי מעולם לא ממש התעניינתי בכדורגל.‬
‫אני אוהבת לראות אותו משחק כדורגל,‬ ‫אבל אני אוהבת כל מה שהוא עושה.‬
‫הוא יכול לצבוע קיר,‬ ‫ואני אוהב לראות אותו צובע קיר.‬
‫אתה מבין למה אני מתכוונת? רציתי לתמוך בו.‬
‫כולן לבושות?‬ ‫-כן.‬
‫שלום, דייוויד.‬
‫מה שלומך?‬
‫בסדר. מה שלומך?‬
‫טוב. נחמד שחזרת ל"ספייס קאם".‬
‫אני שמחה בשבילכם, שאתם כאן יחד.‬
‫בואו נסתכל על כמה מהן.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני לא מתלהבת מזו.‬ ‫אלוהים, תראו כמה אני רצינית כאן.‬
‫כשהוא הגיע אליי לאמריקה,‬ ‫הוא הרגיש שהוא אכזב את עצמו,‬
‫אכזב את חבריו לקבוצה, אכזב את המדינה שלו,‬
‫אכזב את המעריצים שלו, ואותי.‬
‫הוא הרגיש שהוא אכזב את כולם.‬
‫אבל כשהוא היה איתנו,‬ ‫עם ה"ספייס גירלז", הוא היה מוגן.‬
‫אנשים לא יכלו להגיע אלינו.‬
‫יכולנו לעטוף אותו קצת.‬
‫חשבתי, "טוב, אני באמריקה. אני בטוח".‬
‫עמדנו ללדת את התינוק הראשון שלנו.‬
‫חשבתי, "אני אהיה בסדר. יום או יומיים,‬
‫אנשים ישכחו."‬
‫אזרחי אנגליה מטושטשים ועצבניים‬
‫גררו את עצמם לעבודה הבוקר.‬
‫הם אמרו שהיה משחק טוב,‬ ‫אבל שהם מאוכזבים נואשות מאדם אחד.‬
‫בקהאם לא היה בסדר.‬
‫לחטוף הרחקה במשחק כזה זה בושה לכל אחד.‬
‫חבל על הקריירה שלו.‬
‫בלתי נסלח.‬
‫מאוכזב. כלומר, אני בטוח‬ ‫שכולם במדינה מרגישים ככה.‬
‫היינו זקוקים לזה.‬
‫עבור מעריץ אחד, זה היה יותר מדי,‬
‫ואחרי המשחק הוא השליך‬ ‫את הטלוויזיה שלו מהחלון בקומה השלישית.‬
‫"מאוכזבים. הרוסים", זה מה שרבים אומרים,‬
‫ורובם מאשימים את דייוויד בקהאם.‬
‫כן.‬
‫אני לא חושבת שמישהו מאיתנו‬ ‫באמת הבין מה קורה בבריטניה.‬
‫כבר ראיתם אותו?‬
‫למיטב הבנתנו, דייוויד בקהאם‬ ‫טס חזרה לאנגליה היום אחר הצהריים.‬
‫"ילדותי. קצר רוח. מביש. טיפש."‬
‫אלו חלק מהמילים הפחות קשות‬ ‫שעיתונאים כתבו היום...‬
‫כדי לתאר את דייוויד בקהאם.‬
‫- בקהאם טיפש גמור -‬
‫דייוויד חזר הביתה לפניי,‬ ‫כי אני עדיין הייתי בסיבוב הופעות,‬
‫ואחרי ההגנה שהוא זכה לה כאן‬
‫הוא חזר לקטל מוחלט.‬
‫דייוויד!‬
‫לכאן!‬ ‫-דייוויד! לכאן!‬
‫אני חושב שמעולם לא דיברתי על זה,‬ ‫כי אני פשוט לא מסוגל.‬
‫קשה לי לדבר על מה שעברתי‬
‫כי זה היה כל כך קיצוני.‬
‫כולנו מאוכזבים וכולנו נדבר על זה עוד שנים.‬
‫הוא אכזב את חבריו לקבוצה‬ ‫והוא אכזב את המדינה.‬
‫כל המדינה שנאה אותי.‬
‫שנאה אותי.‬
‫אפילו רוה"מ נתן את גזר הדין שלו.‬
‫אחרי שדייוויד בקהאם הורחק,‬
‫האופן שבו הם המשיכו יחד ושיקמו את עצמם,‬
‫זה היה הישג יוצא דופן.‬
‫אבל אם המצב היה אחר,‬ ‫אני חושב שלא היו יכולים לעצור אותנו.‬
‫- רגע של שגעון -‬
‫וגלן הודל לא יצא וניסה להגן על דייוויד.‬
‫ברמה הזאת, הוא חייב ללמוד‬ ‫שאי אפשר לעשות דברים כאלה.‬
‫אתה תיענש, ואנחנו נענשנו על כך.‬
‫ובן כמה דייוויד היה אז, 23?‬
‫אתה ילד בגיל 23.‬
‫וגלן הודל היה גבר, וגבר...‬
‫למעשה, לא הייתי קוראת לו גבר.‬
‫הוא היה מבוגר יותר.‬
‫- עדיין ממורמרים? תשחררו את הזעם -‬
‫כלומר, השנאה המוחלטת.‬
‫בריונות פומבית ברמה אחרת.‬
‫הייתה דפיקה בדלת.‬
‫פתחתי את הדלת, ולא האמנתי שיש כשלושים...‬
‫כתבים וצלמים בחוץ.‬
‫ואז גיליתי שבמעלה הכביש עומדת מסחרית‬
‫עם אנטנה עצומה‬
‫ומצוטטת לטלפון.‬
‫אביו של דייוויד בקהאם אומר‬ ‫שהוא מדבר עם בנו כמעט מדי יום,‬
‫ושבנו אינו כתמול שלשום.‬
‫אנחנו גדלנו ביחד.‬
‫שיחקתי במנצ'סטר יונייטד כשהייתי ילד.‬
‫הצטרפתי כשהייתי בן עשר.‬
‫והייתי חכם. אמרתי,‬ ‫"פאק. אני לא אהיה טוב כמוהו,‬
‫אז לפחות אהיה חבר שלו."‬
‫אני חושב שבפעם הראשונה‬ ‫שנכנסנו למסעדה אחרי גביע העולם‬
‫הייתה דממה, כולם הסתכלו‬ ‫ונעצו בו עיניים זועמות.‬
‫וכל החדר מביט בך.‬ ‫זו הייתה רק ההתחלה, וזה הלך והחמיר.‬
‫היינו הולכים ברחובות והיו יורקים עליו.‬
‫אנשים נכנסו בו,‬
‫התנגשו בו ואמרו, "לעזאזל איתך!‬ ‫לעזאזל! אתה ככה ואתה ככה."‬
‫ליווינו אותו לשירותים בתורות.‬ ‫"מי לוקח את בקס לשירותים עכשיו?"‬
‫הלכנו איתו לשירותים,‬ ‫לא יכולנו להשאיר אותו לבד.‬
‫בטח שברנו שיא עולמי של מעבר מהיר בין ברים,‬
‫בניסיון להגיע למקומות.‬
‫אתה נכנס למכונית,‬
‫אתה מגיע לרמזור,‬ ‫וזה המקום הכי גרוע להיות בו,‬
‫כי אנשים פותחים את החלון, יוצאים החוצה,‬
‫דופקים על המכונית ועל החלון.‬
‫כאילו, "לעזאזל איתך!" וזה פשוט היה מטורף.‬
‫ואתה ככה, יושב במכונית.‬
‫אבל הוא מעולם לא הגיב. אף פעם.‬
‫בובה בדמותו של הבחור בן ה-23‬ ‫נתלתה על חבל מחוץ לפאב בלונדון,‬
‫עד שהמשטרה הורתה להסיר אותה.‬
‫זה הבובה שלך, לא? תוכל להסביר...‬
‫זו לא הבובה שלי. השאלתי אותה.‬
‫אני מניחה שהמשטרה חוששת‬ ‫שתליית הבובה הזאת בחוץ עלולה לעורר אלימות.‬
‫אלה שטויות, לא? פשוט שטויות.‬
‫זה מגוחך.‬
‫בכל מקום שאליו הלכתי, התעללו בי, בכל יום.‬
‫ללכת ברחוב ולראות...‬
‫אנשים שמסתכלים עליך בצורה מסוימת,‬
‫יורקים עליך, מתעללים בך, מתעמתים איתך,‬
‫ואומרים כמה מהדברים שהם אמרו,‬
‫זה... קשה. זה קשה.‬
‫- אולם נחיתות -‬
‫לא אכלתי, לא ישנתי.‬
‫הייתי במצב נורא.‬
‫הוא היה שבור.‬
‫הוא היה שבור לגמרי.‬
‫שבור לרסיסים.‬
‫לא ידעתי מה לעשות.‬
‫- מנצ'סטר יונייטד -‬
‫אהבתם את השירה שלי?‬
‫הבוס התקשר אליי.‬
‫הוא שאל, "דייוויד, מה שלומך?"‬
‫ו... אני חושב שהגבתי ברגשנות.‬
‫הוא שאל, "מה שלומך, בן?"‬
‫ואמרתי, "לא נהדר, בוס".‬
‫הוא אמר, "בסדר".‬
‫הוא אמר, "אל תדאג, בן".‬
‫אמרתי לו, "צא לחופשה שלך.‬
‫"תחזור הנה. אנחנו נדאג לך."‬
‫"ואז ראיתי את המכתב שלך..."‬
‫"אל תקרא את העיתונים.‬
‫אין בכך טעם.‬
‫אתה צריך להתעלם מזה."‬
‫התקשורת באנגליה... אני גר בניו יורק,‬
‫אנחנו רעים, אבל התקשורת באנגליה קוטלת.‬
‫רוצחים אותנו.‬
‫מי זה?‬
‫אני זוכר שהוא חזר לאימונים.‬
‫בוקר טוב, דייב. מה שלומך?‬ ‫-אתה בסדר, דייב?‬
‫דייוויד תמיד נראה מיליון דולר,‬ ‫והוא נראה כחוש.‬
‫הוא בדרך כלל היה שזוף,‬ ‫עכשיו הוא היה לבן כסיד.‬
‫היו לו שקיות מתחת לעיניים. הוא היה פגוע.‬
‫מה? כן, מאוד. בוקר טוב, דייוויד.‬
‫היה לך קשה לראות את אנגליה פונה נגדו?‬
‫לא אהבתי את זה בכלל,‬ ‫אבל לא יכולתי לעשות שום דבר.‬
‫הייתי שמחה לומר משהו, אבל אי אפשר.‬
‫את פשוט שומרת על...‬
‫כמו שתמיד עשיתי.‬
‫הוא היה חבוט,‬
‫וחבול.‬
‫אבל סר אלכס יצר אי.‬
‫- מנצ'סטר יונייטד -‬
‫וכל אדם לא ידידותי שהתקרב לאי הורחק ממנו.‬
‫אנחנו הדפנו אותם.‬
‫זה כמו מקדש פרטי.‬
‫בלי חלונות.‬
‫כולנו דואגים זה לזה.‬
‫אתה אף פעם לא דופק מישהו מאיתנו.‬
‫אתה לא נוטש ולא מלכלך על מישהו מאיתנו.‬
‫משחק כלבבי!‬
‫מעולם לא נטשנו אף אחד בשעת צרה,‬ ‫ולעולם לא נעשה את זה.‬
‫לעולם לא.‬
‫בסדר. מבחינתי, אתם דואגים להגנה.‬
‫סר אלכס היה הכי טוב ב"זה אנחנו נגד העולם.‬
‫זו מנצ'סטר יונייטד נגד השאר."‬
‫אני לא חושב שיש להם סיכוי נגדנו.‬
‫אני לא חושב שיש להם סיכוי.‬
‫"אנחנו מנצחים למרות, לא בגלל."‬
‫ואני חושב שנהנינו להיות במצב הזה,‬ ‫שכולם שנאו אותנו.‬
‫רק תוודאו שאתם מוכנים למחר. בסדר?‬
‫אבל תיהנו מזה.‬
‫יש שאלות?‬
‫בסדר. קדימה.‬
‫וזה מה שסר אלכס עשה עם דייוויד.‬
‫אנחנו נגד העולם.‬
‫זה היה סוג של, "טוב, אתה משחק מחר,‬
‫תתאפס על עצמך, ותעשה מה שאתה עושה."‬
‫זה היה הדבר היחיד שיכולתי לשלוט בו.‬
‫ברגע שהייתי על המגרש, הרגשתי בטוח.‬
‫יש חשש שקבוצת אוהדי כדורגל חוליגנים,‬
‫שקשורים לדקירה של אוהד ארסנל ב-92',‬
‫מתכננים לתקוף את בקהאם כשהוא יעלה למגרש.‬
‫ואז קת'י מצאה מכתבים שהכילו קליעים,‬
‫והמועדון נאלץ לערב את המשטרה,‬
‫בגלל האיומים שנשלחו אליו.‬
‫הוא קיבל פעם כדור בדואר?‬
‫אנחנו... לעולם לא אדבר על זה, אז תסלח לי,‬
‫אני לא אדבר על זה.‬
‫איך אתה צופה שהמשחק יתנהל מחר?‬
‫הוא יהיה לחוץ.‬
‫מה שצפוי במקרה של כל שחקן צעיר.‬
‫אבל הוא יקבל עזרה רבה מהשחקנים סביבו.‬
‫וממני.‬
‫אז...‬
‫- ווסטהאם יונייטד נגד מנצ'סטר יונייטד‬ ‫משחק ראשון בעונה 98-99 -‬
‫אתה מצפה למכור הרבה חולצות?‬
‫לא. לא של דייוויד בקהאם.‬ ‫לא בווסטהאם. מצטער.‬
‫- בקהאם בעט גם בי -‬
‫כולנו כאן... כשיש לך כישרון‬ ‫לשחק כדורגל כמו שיש לו,‬
‫אתה נשאר על המגרש תשעים דקות.‬
‫ווסטהאם יכולים להיות הכי גרועים שיש.‬
‫- בקהאם -‬
‫והם מילאו את הרחובות באלפים, לקראתו.‬
‫בקהאם, אתה אידיוט! בקהאם, חתיכת שמוק!‬
‫אידיוט!‬
‫חתיכת חרא!‬
‫חתיכת אידיוט!‬
‫אתה שמוק! אידיוט!‬
‫ואתה יושב שם, וכולם אומרים,‬
‫"וואו, זה אמיתי? זה מה שזה אומר?‬
‫מדובר בחיים או מוות."‬
‫והמעריצים עשו לו חיים קשים. הם היו...‬
‫מספר חמש, רוני ג'ונסן.‬ ‫מספר שבע, דייוויד בקהאם.‬
‫אל בקהאם.‬
‫זה היה נורא.‬
‫אני זוכרת אישה שישבה שם עם העיתון שלה,‬
‫מראה לו את התמונה שלו תלוי.‬
‫יונייטד מהפינה. וזה אומר בקהאם.‬
‫בקהאם, בטלן שכמותך!‬
‫כעסתי בגלל איך שהם צעקו עליו.‬
‫ובחור אחד ביקש שאצא לריב איתו בחוץ.‬
‫כאילו, "קדימה. ניפגש בחוץ".‬
‫בקהאם, חתיכת חרא!‬
‫בקהאם, אתה אידיוט!‬
‫כן. לא נעים כהורה לראות את זה קורה.‬
‫זה גורם לי לרצות לבכות עכשיו.‬
‫זה הביא הרבה תשומת לב שלא הייתי מאחל לאיש,‬
‫בוודאי שלא להורים שלי.‬
‫ואני לא יכול לסלוח לעצמי על כך.‬
‫זה החלק הכי קשה במה שקרה אז.‬
‫אבל למה אתה? אתה לא...‬
‫כי אני זה שעשה את הטעות.‬
‫רק עכשיו,‬
‫כשאני בן 47,‬
‫אני מתייסר על כך.‬
‫-עדיין?‬ ‫--כן.‬
‫מכסחים את החבר הכי טוב שלך.‬
‫יותר משחשבתי.‬
‫ידעתי שיכסחו אותו במשך יום או יומיים.‬
‫אבל זה היה הרבה מעבר לכך. זה נמשך חודשים.‬
‫ובכן, דייוויד בקהאם הוא לא הראשון שמגלה‬
‫שבפסגה הביקורת עזה יותר.‬
‫בתקופה ההיא לא דיברו על בריאות הנפש.‬
‫ואילו עכשיו, הדבר הראשון שמוזכר הוא,‬
‫"מה מצבך הנפשי? דיברת עם מישהו?"‬
‫דייוויד היה לבד.‬
‫הוא נהג לנסוע על הכביש המהיר. לא חמש דקות,‬
‫יותר כמו שלוש שעות.‬ ‫פשוט נוסע במכונית שלו, בלי יעד מוגדר.‬
‫הוא היה מגיע למקום מסוים ואז נוסע חזרה.‬
‫הם יתקלו בקרשנדו של רעש בכל רגע עכשיו.‬
‫הוא לא נפתח.‬
‫הוא פשוט החזיק הכול בפנים.‬
‫במנטליות של מעמד הפועלים, בסגנון הישן.‬
‫תפשיל שרוולים, ותעבור את זה.‬
‫בקהאם.‬
‫כשאני עובר רגעים קשים,‬
‫אני יכול לחסום את זה.‬
‫אבל בפנים, זה היה...‬
‫זה הרג אותי.‬
‫הנה דייוויד בקהאם.‬
‫מה דעתכם על המסירה הזאת?‬
‫והוא היה מדוכא מאוד.‬
‫בדיכאון קליני ברור.‬
‫זה הכאיב לי כל כך.‬
‫אני עדיין רוצה להרוג את האנשים האלה.‬
‫דייוויד בקהאם עדיין מקבל בוז‬ ‫בכל מקום שאליו הוא הולך.‬
‫באופן אישי, אני חושב שהנקמנות‬ ‫המתמשכת נגד בקהאם מגוחכת.‬
‫ו... אוי לא.‬
‫בכל פעם שבעטו בי בעונה ההיא,‬
‫זה היה כאילו הקבוצה כבשה שני שערים.‬
‫בקהאם.‬
‫אבל למזלו של בקס,‬ ‫יש בקבוצה שלו שחקנים שיודעים לכסח.‬
‫יהיו פה צרות!‬
‫לרדוף אחריו זה לרדוף אחרי כולנו.‬
‫מה שהוא נאלץ לסבול היה לא אנושי.‬
‫לא אנושי.‬
‫זה היה שובר את כולם,‬ ‫זה היה שובר 99.9 אחוז מהכדורגלנים.‬
‫זה אזור הנוחות של דייוויד בקהאם.‬
‫איך אתה מתפקד?‬
‫אני לא יודע. אני באמת לא יודע.‬
‫חתיכת דביל!‬
‫בקהאם, אתה אידיוט!‬
‫אתה חתיכת חרא! שמוק מזדיין!‬
‫כן.‬
‫עמדתי כאן פעמים רבות‬ ‫וצפיתי בדייוויד משחק כנער.‬
‫כן.‬
‫מוזר לבוא לכאן ולראות איך הכול השתנה.‬
‫אני חושב שהצלחתי להתמודד‬ ‫עם ההתעללות מצד המעריצים...‬
‫אני חושב שהצלחתי להתמודד עם זה‬ ‫בגלל איך שאבא שלי נהג כלפיי.‬
‫זה מוזר.‬
‫אז...‬
‫אבא שלי היה אובססיבי לגמרי לגבי יונייטד.‬
‫אין להם כאן תמונות של מאנצסטר יונייטד.‬ ‫אצטרך להביא להם אחת.‬
‫זה היה החלום שלו.‬
‫אני רואה הרבה חולצות של ארסנל.‬
‫של מי?‬
‫החלום שלו היה שיהיה לו בן‬ ‫שישחק במנצ'סטר יונייטד.‬
‫והנה מגיע צ'רלטון!‬
‫שער נהדר!‬
‫איזו קבוצה.‬
‫הנה האיש הדגול.‬
‫בחזרה לצ'רלטון. זה יכול להיות הרגע! כן!‬
‫וזה יכול להיות השער שיכניס את אנגליה לגמר!‬
‫בובי צ'רלטון הוא הגיבור שלי.‬
‫אני שחקן אינסטינקטיבי.‬ ‫אני נוטה לא לחשוב על זה יותר מדי.‬
‫מה שמו המלא של דייוויד?‬
‫דייוויד רוברט ג'וזף.‬
‫רוברט על שם בובי צ'רלטון.‬
‫בעיטה נהדרת!‬
‫התאמנת על בעיטות כאלה?‬
‫כל הזמן, כן.‬
‫כמו בכל תחום בחיים,‬
‫כדורגל או קליעה,‬ ‫או כל דבר אחר, אימון זה העיקר.‬
‫הייתי שמח להיות כדורגלן.‬
‫אבל היה לי את הדבר הבא הכי טוב.‬
‫אבא שלי היה מוציא אותי החוצה למשך שעות.‬
‫לימדתי אותו לבעוט בכדור כמו שצריך.‬ ‫רגל שמאל, רגל ימין.‬
‫רגל שמאל, רגל ימין , שוב ושוב ושוב.‬
‫והכול היה עניין של שליטה.‬
‫אפילו כשהייתי בן שבע, שמונה,‬
‫הוא היה בועט את הכדור‬ ‫הכי גבוה שהוא היה יכול ואומר,‬
‫"תשלוט בו. בסדר. לא טוב מספיק."‬
‫תעשה את זה שוב. לא מספיק טוב. שוב."‬
‫שוב ושוב.‬ ‫-בעיטה יפה וארוכה.‬
‫הוא התחיל לשחק ב"רידג'וויי רוברס".‬
‫הוא היה מבריק.‬
‫ומאז, הוא לא הפסיק לנצח.‬
‫הוא אף פעם לא הפסיד. זה היה מוזר.‬
‫ואנשים נהגו לשאול, "מי הילד הזה?"‬
‫הוא ניצח ב -92 משחקים בלי הפסד אחד.‬
‫זה ממרחק של 23 מטרים.‬
‫הוא היה כל כך טוב.‬
‫אלוהים אדירים! זה בפנים!‬
‫אמרתי לו, "רואה על מה התאמנו?"‬
‫בלי בעיות.‬
‫חששתי שהוא קצת קטן מידי,‬
‫אז התחלנו לתת לו בירה גינס וביצה חיה.‬
‫אם להיות הוגן כלפי הילד,‬ ‫הוא עשה את זה בכל שבוע.‬
‫בכל פעם שהוא שיחק...‬ ‫-הוא החליט לבעוט.‬
‫התקשרתי למועדונים‬ ‫וביקשתי שישלחו אליי את הסרטונים.‬
‫ובכן, יש לי 1,300, 1,400.‬
‫משחקים? רגע. תגיד שוב...‬
‫1,300 או 1,400 משחקים?‬
‫כן, בסרטונים.‬
‫אלוהים.‬
‫חוסר מזל. קדימה, דייב! קדימה, בן!‬
‫היה תענוג לראות אותו משחק.‬
‫והוא אהב את זה, הוא נהנה מזה.‬
‫פחדתי יותר כשהוא היה שם,‬
‫כי ידעתי שאם אעשה טעות,‬
‫הוא יאמר לי.‬
‫והוא תמיד אמר לי. תמיד.‬
‫קדימה, דייב! תבעט בו! קדימה!‬
‫אתה חושב לפעמים שהיית קשוח מדי עם דייוויד?‬
‫אני חשבתי שהוא נוקשה מדי.‬
‫נהגתי לומר, "הוא צעיר.‬ ‫תניח לו, שיהיה מאושר".‬
‫לא, כי אם הייתי אומר לו כמה הוא טוב,‬
‫הוא לא היה משתפר.‬
‫טוב, קדימה! בוא נגביר את הלחץ!‬
‫קדימה!‬
‫גבוה יותר! דייב, תתקדם!‬
‫הייתי שומע את אימא שלי‬ ‫פונה לאבא שלי ואומרת,‬
‫"תפסיק לדבר איתו ככה. תפסיק לצעוק עליו.‬
‫תפסיק לבקר אותו. הוא שיחק טוב היום."‬
‫ואבא שלי תמיד היה אומר,‬
‫"הוא היה בסדר".‬
‫דייב, תתקדם! קדימה, עכשיו! קדימה!‬
‫לקחת אותו פעם הצידה ואמרת,‬ ‫"טד, אל תהיה כל כך קשוח כלפי דייוויד"?‬
‫ניסיתי, אבל הוא לא הקשיב לי.‬
‫קדימה, בן! קדימה! קדימה, דייב!‬
‫והייתי מתרגזת כשהוא היה גורם לו לבכות.‬
‫אפשר לשאול אותך שאלה?‬
‫האם היה אי פעם רגע‬
‫שפשוט רצית להכות בו?‬
‫-לא.‬ ‫-אף פעם?‬
‫לא.‬
‫כי ידעתי שאחטוף בחזרה.‬
‫קח את זה פנימה!‬
‫קדימה!‬
‫כן, הייתי קשוח.‬
‫אבל נראה לי שבסופו של דבר‬
‫זה היה הדבר הנכון.‬
‫רובי! תשחק אם אתה מתכוון לעשות את זה!‬
‫תעזור לו!‬
‫עשיתן סריקות לתינוקות שלכן?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר. והם בועטים?‬
‫כן.‬ ‫-כן? יותר מהבעל, או פחות?‬
‫בערך אותו הדבר.‬ ‫-כן?‬
‫את חושבת שזו בת או בן? עשית בדיקה?‬
‫לא, אני לא יודעת מה זה.‬
‫הייתי כל כך בהיריון. כל כך עייפה.‬
‫רציתי כבר את התינוק הזה.‬
‫תוציאו את התינוק. מספיק עם ההיריון הזה.‬
‫כדורגל עכשיו, הארגנטינאי דייגו סימאונה‬
‫ודייוויד בקהאם‬ ‫יעמדו שוב זה מול זה מחר בערב,‬
‫כשמנצ'סטר יונייטד תשחק נגד אינטר מילאנו‬
‫ברבע גמר גביע אירופה באולד טראפורד.‬
‫דייגו, אתה שמח לשחק מול בקהאם?‬
‫כל השיחה הייתה על...‬
‫דייוויד!‬
‫בקהאם נגד סימאונה.‬
‫אבל אותי העסיקה המחשבה שאנחנו‬ ‫עומדים ללדת את התינוק הראשון שלנו.‬
‫זה האירוע המרכזי.‬
‫תקרבו את הכיסא שלכם לטלוויזיה‬
‫לקראת תחילת ליגת האלופות.‬
‫ואני חושבת שעברתי את תאריך הלידה‬ ‫בשבועיים או שלושה.‬
‫וחשבתי, "למען השם! קדימה. מה קורה?"‬
‫הם יוצאים החוצה לציפיות עצומות.‬
‫דייוויד בקהאם הוא השחקן הכי צעיר במגרש.‬
‫הוא אחד המוכשרים ביותר.‬
‫אבל בטח היו רגעים בששת החודשים האחרונים‬
‫שבהם הוא חש שחייו‬ ‫הפכו לאומללים בגלל האיש הזה,‬
‫דייגו סימאונה מארגנטינה.‬
‫היו דיבורים בחדר ההלבשה,‬
‫כמו "לעזאזל. הבן זונה הזה חזר"?‬
‫כן, היו קצת דיבורים.‬
‫"טוב, בוא נראה מה תעשה‬ ‫מול הבחור הזה. נראה איך תגיב."‬
‫ועכשיו, דייוויד בקהאם‬ ‫ודייגו סימאונה ילחצו ידיים.‬
‫הם לא חייבים להתכוון לזה.‬
‫הוא לא היה מרוצה.‬
‫זה מובן.‬
‫ועכשיו נוכל לשכוח‬ ‫חצי מכותרות הבוקר ולהתחיל במשחק.‬
‫אני לא חושב שכקבוצה‬ ‫יצאנו לשם במחשבה, "ניכנס בו למענך",‬
‫אבל היה מעין קוד סודי‬ ‫ש"אם תהיה לנו הזדמנות,‬
‫נרסק אותו למענך."‬
‫קול איבד את הכדור לסימאונה.‬
‫אין עבירה של קין על סימאונה.‬ ‫בקהאם מנסה להכניס אותו.‬
‫דייוויד בקהאם עומד לבעוט.‬
‫זה בקהאם.‬
‫אני זוכר את שיחת הטלפון‬ ‫שלו לוויקטוריה באותו יום.‬
‫בעיטה חופשית של בקהאם.‬ ‫-דעתו הייתה מוסחת.‬
‫הם התווכחו.‬
‫ויקטוריה אמרה, "אם תחמיץ את הלידה,‬
‫אם לא תהיה פה, אם לא תחזור..."‬
‫ואמרתי לו,‬
‫"תכבה את הטלפון המחורבן."‬
‫אמרתי, "אתה תהיה גמור עד שתגיע למשחק".‬
‫גארי נוויל.‬
‫דייוויד בקהאם.‬
‫אבל אני זוכר שאמרתי לו,‬ ‫"תצטרך לעשות סוויץ' בראש.‬
‫המשחק הזה חשוב מדי."‬
‫עכשיו סימאונה. הוא בועט!‬
‫אף אחד לא תכנן את זה.‬
‫ואז פתאום...‬
‫- דייוויד בקהאם אחד!‬ ‫יש רק דייוויד בקהאם אחד! -‬
‫הקהל פשוט התחיל לקרוא בשמו.‬
‫- דייוויד בקהאם אחד!‬ ‫יש רק דייוויד בקהאם אחד! -‬
‫וזו הייתה נקודת המפנה של דייוויד.‬
‫- יש רק דייוויד בקהאם אחד! -‬
‫הוא הבין שאנשי מנצ'סטר ידאגו לו.‬
‫- דייוויד בקהאם אחד!‬ ‫יש רק דייוויד בקהאם אחד! -‬
‫זה מה שמשפחות עושות. זה מה שיונייטד עשתה.‬
‫הרמה של בקהאם.‬
‫דייוויד בקהאם.‬
‫הוא בועט לכיוון קול!‬
‫הרעש היה פשוט מחריש אוזניים.‬
‫סימאונה.‬
‫האם זיהיתי שם קצת יותר להיטות אצל בקהאם?‬
‫אל בקהאם.‬
‫לכיוון דווייט יורק. זה אחת-אפס!‬
‫מההגבהה של דייוויד בקהאם, ומנצ'סטר יונייטד‬
‫שולטת ברבע הגמר הזה.‬
‫נוויל אל בקהאם.‬
‫לכיוון יורק. שתיים-אפס!‬
‫באג'יו בבעיטה חופשית.‬ ‫בקהאם ממהר להוציא החוצה.‬
‫כמעט אפשר לראות את הניצוצות.‬
‫אני לא חושב שלתינוק יקראו "דייגו".‬
‫מנצ'סטר יונייטד שתיים, אינטר מילאנו אפס.‬
‫בסופו של המשחק,‬
‫הוא היה מספיק נבון להחליף איתי חולצות.‬
‫השתמשת בה לקליעה למטרה או משהו כזה?‬
‫לא. מסגרתי אותה.‬
‫- בקהאם וויקטוריה בדרך לחדר לידה -‬
‫- בית החולים פורטלנד -‬
‫בסוף אמרו לי שאני חייבת לעבור ניתוח קיסרי.‬
‫אני זוכרת את הכותרות ,‬ ‫"סנובית מדי בשביל ללחוץ".‬
‫לא הייתי סנובית מדי.‬
‫אמרו לי שלא בטוח בעבורי ללדת בלידה רגילה.‬
‫זה הדבר הכי מדהים.‬
‫הילד הראשון שלי.‬
‫מישהו ניגש אלינו ואמר,‬
‫"דייוויד, אתה צריך לצאת‬ ‫ולהודיע שהתינוק נולד,‬
‫שם, משקל, ויקטוריה בסדר."‬
‫נתנו לי אפידורל, ואני זוכרת שהוא רכן לעברי‬
‫כששכבתי שם בבית החולים,‬ ‫חסרת תחושה מהמותניים ומטה.‬
‫ואמרתי, "את יכולה לסדר לי את השיער?"‬
‫ואני לא בטוח שהיא הייתה מרוצה מזה במיוחד.‬
‫דייוויד! מה שלום התינוק?‬
‫מה שלום ויקטוריה?‬
‫אבל חייבים לסדר את השיער.‬
‫חייבים לסדר את השיער.‬
‫לכאן, בבקשה! תודה!‬
‫ברוקלין. זה בן.‬
‫תנופף לנו, דייוויד!‬
‫דייוויד, איך קוראים לתינוק?‬
‫ברוקלין ג'וזף.‬
‫ברוקלין ג'וזף?‬ ‫-כן.‬
‫דייוויד, לכאן!‬ ‫-דייוויד!‬
‫ברגע שהוא יצא,‬
‫פתאום חשבתי, "איך אני אגן עליו?‬
‫מה אעשה כדי להגן עליו?"‬
‫באותו לילה , ברוקלין ישן ליד ויקטוריה.‬
‫ויקטוריה אמרה, "בוא תידחק איתי במיטה",‬
‫ואני אמרתי, "ממש לא".‬
‫אמרתי, "אני אשן מול הדלת".‬
‫לכאן, דייוויד! דייוויד!‬
‫כי הייתי פרנואיד וחשבתי שמישהו יחטוף אותו.‬
‫דייוויד, לכאן!‬
‫דייוויד!‬
‫זה אמור להיות רגע מאושר.‬
‫וזה היה רגע שמח, כמובן.‬
‫אבל דאגתי.‬
‫לא רציתי שהוא ייכנס לחיים האלה‬
‫בזמן שאני עברתי את מה שעברתי.‬
‫-השחירו את החלונות של המכונית.‬ ‫-כן.‬
‫אז זה התחיל.‬
‫וזה דייוויד עם ברוקלין,‬
‫עטוף בשמיכה.‬
‫הרגשתם אשמה לפעמים,‬ ‫על שצילמתם תמונות שלו ושל ילדיו?‬
‫ובכן...‬
‫כן, לא היית עושה את זה עכשיו.‬
‫זה פשוט...‬
‫הזמנים השתנו. פשוט לא היית עושה את זה.‬ ‫-כן.‬
‫שילמו הון על תמונות של הילד שלנו.‬
‫אז הם עשו הכול כדי להשיג את התמונה.‬
‫אנחנו לא רוצים שיצלמו אותו,‬ ‫עד שהוא יגדל ויוכל להחליט בעצמו.‬
‫והוא התינוק הפרטי שלנו,‬
‫וכך אנחנו רוצים שזה יישאר.‬
‫אפשר לראות את התינוק.‬ ‫-כן.‬
‫אבל כשהתחלנו לקבל‬ ‫איומי חטיפה, אז זה נהיה מפחיד.‬
‫קיבלנו איומי חטיפה‬
‫מהרגע שברוקלין נולד.‬
‫ואי אפשר אפילו להסביר‬
‫את התחושה, כי לא הצלחנו להתחבא.‬
‫זה היה טיול לגן החיות בצ'סטר.‬
‫אני חושב שזה ב"וואקי וורהאוס".‬
‫כן, זה ב"וואקי וורהאוס".‬ ‫-זה ה"וואקי וורהאוס"?‬
‫לעזאזל. עקבתם אחריהם לכל מקום.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אלה דברים שחוזרים אליי עכשיו,‬
‫אני מבינה למה.‬
‫הראיונות איתך מכניסים אותי ללחץ,‬
‫כי הדחקתי כל כך הרבה מזה,‬ ‫ואני חושבת שגם דייוויד הדחיק.‬
‫אבל עכשיו זה חוזר אליי.‬
‫כלומר, תאר לעצמך שנולד לך תינוק,‬ ‫ואתה מקבל איומים ברצח.‬
‫דייוויד היה צריך לשחק בידיעה שכל זה קורה.‬
‫בקהאם מוסר אותו שוב. לא אופייני לו בכלל.‬
‫הוא נראה לא ממוקד כרגע.‬
‫אולי היה לו לילה קשה עם התינוק או משהו.‬
‫ואני הייתי לבדי, בדירה , עם תינוק.‬
‫אז הלכתי למשחקים עם ברוקלין.‬
‫וההתעללות הייתה...‬
‫כלומר, קשה להסביר.‬
‫ואז הם התחילו לשיר שירים על ויקטוריה.‬
‫והיה שיר אחד,‬ ‫שהיא תהרוג אותי אם אשיר אותו.‬
‫כל אוהד כדורגל שר את השיר הזה.‬
‫"'פוש ספייס' מקבלת את זה בתחת."‬
‫תסלח לי על השפה. זה המוני.‬
‫אבל 75 אלף איש שרים את זה.‬
‫כלומר, זה מביך, זה פוגע.‬
‫אני זוכרת שהתיישבתי, והגברת לידי...‬
‫היא פנתה אליי ולא ידעה מה לומר.‬ ‫היא שאלה, "רוצה סוכריית מנתה?"‬
‫"אם אני רוצה סוכרייה?"‬ ‫מה אומרים כשיושבים ליד מישהו‬
‫ו -75,000 איש שרים שאת מקבלת בתחת?‬
‫לא ידענו מה לעשות.‬
‫הרגשתי שאנחנו טובעים.‬
‫דייוויד היה יכול להתמודד‬ ‫עם כל דבר שהיה קשור אליו כאדם.‬
‫אבל ברגע שמתחילים לפגוע‬ ‫במשפחה ובילדים שלך, באשתך,‬
‫אתה מגיב.‬
‫מה עשית?‬
‫עד כמה שזה היה נורא‬ ‫להרים מבט אל ויקטוריה ביציע,‬
‫האמת...‬
‫זה היה הדבר היחיד שדרבן אותי.‬
‫הנה בקהאם.‬
‫וזה בפנים! הוא עשה את זה!‬ ‫דייוויד בקהאם מסיים בצורת גולים ארוכה.‬
‫דייוויד בקהאם עדיין מקבל בוז‬ ‫בכל מקום שאליו הוא הולך.‬
‫כשהאוהדים הרגישו שהם יכולים להגיע אליי‬ ‫אם ישירו שירים על המשפחה שלי,‬
‫בסוף הבקעתי שער.‬
‫אין ספק! בקהאם!‬
‫הוא עבר כמעט חמישה חודשים בלי להכניס שער.‬
‫עכשיו הכניס שניים בשני משחקים.‬
‫- בקהאם הציל את יונייטד - בקהאם מבריק -‬
‫הייתי שמח לספר לכם‬ ‫על כמה מהשירים שנשמעים כאן,‬
‫אבל רובם מגונים.‬
‫הביקורת שהוא קיבל הייתה בזבוז זמן מבחינתם.‬
‫בזבוז זמן מוחלט.‬
‫בקהאם. משחק יפה.‬
‫בועט להרמה, מסוכן מאוד.‬
‫וזה שם!‬
‫עוד כדור נהדר מבקהאם.‬
‫- ילד "ברילקרים" בוהק -‬
‫- ארסנל 69 נקודות, יונייטד 68 נקודות -‬
‫ככל שדייוויד קיבל יותר תשומת לב,‬ ‫כך הוא שיחק טוב יותר.‬
‫בקהאם.‬
‫הוא במצב רוח מתאים.‬
‫בקהאם מסרב לוותר על זה.‬
‫למנצ'סטר יונייטד. הנה בקהאם. מבריק!‬
‫זה מה שסר אלכס הכין אותנו לקראתו.‬
‫- יונייטד 71‬ ‫ארסנל 69 -‬
‫הנה שרינגהם.‬
‫בקהאם! איזה שער!‬
‫טוב, היה צריך משהו‬
‫כדי להביא לפריצת דרך עבור מנצ'סטר יונייטד.‬
‫- תקומתו של דייוויד בקהאם -‬
‫הוא עשה טעות. הוא קיבל הרבה ביקורת על כך.‬
‫מה אתה עושה אחר כך?‬
‫שוקע או שוחה?‬
‫בקהאם מהפינה.‬
‫פנימה אל קין!‬
‫מנצ'סטר יונייטד שוב קרובה‬ ‫להעפלה לגמר גביע אירופה!‬
‫יצאנו לנופש,‬
‫והתארחנו באותו המלון שהתקשורת הייתה בו.‬
‫והיה שם עיתונאי אחד מ"הסאן".‬
‫ואכלנו ארוחת ערב בלילה האחרון,‬ ‫ורשמנו את כל החשבון על החדר שלו.‬
‫נקמה.‬
‫מנצ'סטר יונייטד על סף גדולה אמיתית בספורט.‬
‫ניצחון יהפוך את יונייטד לאלופה.‬
‫עונה מטורפת. זה לא היה משהו...‬
‫אתה יוצא בתחילת השנה כדי לנצח בכל תחרות.‬
‫ברור שכן. פשוט המשכנו לנצח במשחקים.‬
‫הגענו לשבוע האחרון.‬
‫סקולס.‬
‫בקהאם.‬
‫זה בפנים!‬
‫מנצ'סטר יונייטד אלופה!‬
‫החלק הראשון ב"טרבל" המדהים הזה הושלם.‬
‫- 1 הושלם, נותרו 2 -‬
‫אוהדי מנצ'סטר יונייטד וניוקאסל‬ ‫זורמים לעבר וומבלי,‬
‫למשחק גמר הגביע האנגלי.‬
‫עבור יונייטד, זה הצעד הבא‬ ‫במשימתם להשיג "טרבל" היסטורי.‬
‫זה הגמר ה-118 מתחילת התחרויות ב-1872,‬
‫והוא עשוי להיות אחד המשמעותיים ביותר.‬
‫לנצח בליגה...‬
‫כן, זה נהדר.‬
‫אבל לזכות בגביע האנגלי?‬
‫זה דבר אחר לגמרי.‬
‫שרינגהם. לסקולס!‬
‫מנצ'סטר יונייטד יכולה‬ ‫להכניס את עצמה לספרי ההיסטוריה.‬
‫הם כבר זכו בגביע האנגלי ובפרמייר ליג.‬
‫אם הם יזכו בגביע אירופה בברצלונה‬ ‫הם ישיגו "טרבל" ייחודי.‬
‫ה"טרבל" היה פשוט...‬
‫פשוט לא אפשרי.‬
‫איך קבוצה משיגה את זה?‬
‫זה פשוט לא מציאותי.‬
‫זו החליפה שלבשנו לגמר ליגת האלופות.‬
‫זו הייתה החליפה. היה שם תג,‬
‫אבל הורדנו את התג כדי שאוכל ללבוש אותה‬
‫לחתונות וכדומה.‬
‫אבל אם לומר את האמת,‬ ‫לא נראה לי שאצליח ללבוש אותה בכלל,‬
‫כי אני חושב שהעליתי כמה ק"ג מאז.‬
‫מנצ'סטר יונייטד מתכוננת לטיסה‬ ‫לברצלונה כדי לזכות בגביע אירופה.‬
‫היה לנו שבוע מטורף.‬
‫הצילומים, הבגדים, זה וזה והשאר.‬
‫יש חליפות כחולות, יש אפורות.‬
‫תמדוד את המכנסיים. תמדוד את הז'קט."‬
‫"גאפר" קיבל את שלו?‬
‫כי הוא דיבר איתי הבוקר על גרביים לבנים.‬
‫היו ז'קטים ומכנסיים בכל מקום.‬
‫יצאו לי חליפות מהאוזניים.‬
‫שם למטה?‬ ‫-כן.‬
‫נמל התעופה של מנצ'סטר נשטף היום באדום‬
‫כשהאוהדים של יונייטד טסו לברצלונה‬
‫מביאים איתם תקווה לניצחון.‬
‫בתחילת העונה, ההימור הוא 80-1‬
‫שמנצ'סטר יונייטד תזכה ב"טרבל".‬
‫הקבוצה טסה בסטייל,‬
‫בידיעה שניצחון יכניס אותם לספרי השיאים.‬
‫אנחנו טסים לברצלונה בקונקורד.‬
‫זו הייתה חוויה.‬
‫זה היה נורא. שנאתי את זה.‬
‫למעשה, הקאתי שם בשירותים.‬
‫כרגע אנחנו טסים במהירות‬ ‫של יותר מ -1,600 קמ"ש.‬
‫איך הייתה הטיסה?‬ ‫-פנטסטית.‬
‫אלפי אוהדי מנצ'סטר יונייטד פלשו לברצלונה.‬
‫מנצ'סטר יונייטד ובאיירן מינכן‬ ‫רודפות אחרי "טרבל" היסטורי.‬
‫מחר בערב אחת מהן תוכתר‬ ‫קבוצת המועדון הטובה באירופה.‬
‫מה זה אומר מבחינתי?‬ ‫אני אהיה האיש המאושר בעולם.‬
‫בשביל זה עבדתי.‬
‫זה הרגע שמנצ'סטר חיכתה לו 31 שנה.‬
‫המעריצים כאן אולי צעירים‬ ‫מכדי לזכור את שנת 1968.‬
‫טוב, אתה צופה, דייוויד? כן?‬ ‫-כן.‬
‫אתה מצליח לראות את זה?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫גמר גביע אירופה.‬ ‫-ההגנה הפורטוגזית מנסה לפנות...‬
‫זה היה יום אדיר עבור אבא שלי,‬
‫לצפות בקבוצה שלו.‬
‫זה היה משחק חשוב בעבורך, נכון?‬
‫כן. זה היה משחק ענק.‬
‫צ'רלטון הכניס אותו לשער!‬
‫כשמסתכלים איך סר בובי משחק, זה לא ייאמן,‬
‫איך שהוא זז עם הכדור‬ ‫והדברים שהוא היה מסוגל לעשות.‬
‫הוא היה פשוט לא ייאמן.‬
‫להבת בנפיקה כמעט כובתה.‬
‫אבל האם יונייטד סיימה? לעולם לא.‬
‫בובי צ'רלטון קבע ארבע-אחת.‬
‫מנצ'סטר יונייטד עשתה זאת.‬
‫הם אלופי הכדורגל של אירופה. סוף סוף.‬
‫אבל הניצחון ב-1968 היה גביע מורעל.‬
‫מנצ'סטר יונייטד לא זכתה בגביע אירופה מאז.‬
‫וככל שזה נמשך, זה נהיה גרוע יותר,‬
‫ומורשת העבר גדלה כל כך,‬ ‫עד שאיש לא היה יכול לממש אותה.‬
‫איזה ערב לדייוויד בקהאם.‬
‫זו הזדמנות של פעם בחיים!‬
‫סיכוי ל"טרבל"‬
‫שאף קבוצה אנגלית לא זכתה בו בעבר,‬ ‫וייתכן שלא תזכה בו שוב לעולם.‬
‫יש כאן הזדמנות להיכנס לספרי ההיסטוריה.‬
‫אחרי כל מה שקרה באותה שנה,‬
‫כשהקבוצות עלו למגרש, חיפשתי את ויקטוריה‬
‫ואת אימא ואבא שלי.‬
‫ההורים שלנו תמיד היו שם.‬
‫אבל אני זוכר שהסתכלתי למעלה,‬ ‫והאצטדיון הזה עצום.‬
‫כמעט מאה אלף איש בנואו קאמפ הערב.‬
‫אם לא הייתי רואה את אבא שלי, משהו היה חסר.‬
‫זה ערער אותי.‬
‫גם אצל דייוויד היה ככה, עם אימא ואבא שלו.‬
‫זה נשמע מגוחך כשאתה שחקן כדורגל בן 23,‬
‫אבל זו הייתה מעטפת הביטחון שלנו.‬
‫"הם שם. הם צופים."‬
‫ברגע שראיתי אותם,‬
‫הייתי מוכן.‬
‫פשוט תקשיבו לאווירה הגואה באצטדיון.‬
‫אבל הם עומדים כאן על ספו של רגע היסטורי.‬
‫והנה בובי צ'רלטון,‬ ‫האיש שהניף את גביע אירופה.‬
‫לשם שינוי, בעיטה חופשית‬ ‫של בקהאם שמסתיימת בלא כלום.‬
‫היינו נוראים.‬
‫מזעזע. היינו נוראים.‬
‫אוי, יש שם בלגן.‬
‫היה לנו קשה בחצי שעה ראשונה של המשחק.‬
‫היה לנו קשה מאוד.‬
‫רגע מתוח.‬
‫זה באסלר. נהדף ונכנס!‬
‫שער ראשון לבאיירן מינכן!‬
‫למנצ'סטר יונייטד יהיה עוד יותר קשה עכשיו.‬
‫אצל דייוויד,‬
‫באותו לילה,‬
‫היה משהו בתוכו שאמר,‬ ‫"אני לא אתן לזה לקרות".‬
‫בקהאם.‬
‫זה היה עניין אישי שבער בתוכו.‬
‫מסירה מושלמת לקול. מגע ראשון טוב.‬
‫העקשנות והנחישות הזאת.‬
‫דייוויד בקהאם.‬
‫אחרי שעבר את הכרטיס האדום, ההתעללות...‬
‫הנה הוא שוב.‬
‫וסופת חרא מוחלטת,‬
‫הבושה הלאומית שהוא היה אמור להיות...‬
‫בקהאם בועט את הכדור הלאה.‬
‫הוא חטף מהלומה מהמדינה.‬
‫אבל הוא יצא מזה,‬
‫וצמח.‬
‫הוא באמת מנסה להשתלט על כל המשחק.‬
‫פעם הייתי חייב להיות על המגרש‬ ‫כדי לגרום לו לזוז.‬
‫דיברתי איתו. יותר בשבילי מאשר בשבילו.‬
‫אני חושב שבמשחק הזה הוא הפך למנהיג.‬
‫הנה הוא שוב.‬
‫וחשבתי,‬
‫"לעזאזל. הוא נותן לי השראה".‬
‫העונה הארוכה הזו מגיעה לגמר דרמטי‬
‫כשמנצ'סטר יונייטד‬ ‫עדיין מנסה להגיע לשוויון, והזמן אוזל.‬
‫האם יש באדומים גיבור שמחכה להיחשף?‬
‫אנדי קול מוחלף באולה סולשיאר‬ ‫לעשר הדקות שנותרו.‬
‫תגיד לי מה הרגשת כשהוא קרא לך.‬
‫"סוף סוף. הגיע הזמן."‬
‫- שחקן יוצא: אנדי קול -‬
‫ועכשיו, האם הוא יבקיע גול?‬
‫אני לא זוכר יותר מדי מזה,‬ ‫אבל ראיתי את עצמי רץ למגרש.‬
‫וכשאני רץ ככה, אני ממוקד, אז תהיו מוכנים.‬
‫זה הולך להיות טוב.‬
‫זאת הפינה של בקהאם.‬
‫מורחק בנגיחה של קפור.‬
‫גארי נוויל ‬‫מגיע ‬‫ראשון לכדור.‬
‫טדי שרינגהאם ‬‫בנבדל‬‫. נוויל מרים.‬
‫נגיחה של סולשיאר! המגע הראשון שלו!‬
‫איזה סיפור זה היה יכול להיות.‬
‫כן.‬
‫זה יקרה עכשיו?‬
‫הזמן הלך ואזל.‬
‫שלוש דקות תוספת זמן.‬
‫אני גמרתי.‬
‫לא נשאר לי מה לתת.‬
‫רציתי ליפול על הרצפה ופשוט לישון,‬
‫כי זו הייתה כזאת עונה.‬
‫הייתי מרוסק לגמרי.‬
‫אמרתי לבעלי, זה היה לפני שהוא נפטר,‬
‫"אוי לי, אני אלך להכין כוס קפה."‬
‫אבל זה לא נגמר עד שזה נגמר.‬
‫כך אומרים.‬
‫אני זוכר שהסתכלתי למעלה‬ ‫וחשבתי על כל האוהדים של מנצ'סטר יונייטד.‬
‫אנחנו נפסיד בגמר אחת-אפס,‬ ‫והם לא יזכו לקפוץ משמחה.‬
‫אני זוכר שהסתכלתי עליהם‬ ‫וחשבתי, "איזו אכזבה".‬
‫אבל משהו בלתי צפוי קרה.‬
‫דייוויד בקהאם.‬
‫עכשיו גארי נוויל.‬
‫הרמת כדור. אפנברג. בחוץ לפינה.‬
‫האם מנצ'סטר יונייטד תבקיע?‬
‫הם תמיד מבקיעים.‬
‫יש לנו פינה.‬
‫מה חשבת באותו רגע?‬
‫"תעשה מה שעשית כשהיית ילד."‬
‫כשאבא שלי הכריח אותי‬ ‫לתרגל פינה אחר פינה אחר פינה.‬
‫ולהכניס אותו בדיוק למקום שהוא רצה.‬
‫ואם לא, הוא יהרוג אותי.‬
‫הוא נהג לומר לי,‬ ‫"רגעים כמו פינות בסוף המשחק‬
‫יכולים לעשות היסטוריה."‬
‫האם זה הרגע שלהם?‬
‫בקהאם.‬
‫לכיוון שמייכל. אל דווייט יורק.‬
‫פנוי. לגיגס יש הזדמנות! שרינגהאם!‬
‫שלושים שניות לתוספת הזמן‬ ‫ומנצ'סטר יונייטד משווה!‬
‫הם עדיין בגביע אירופה!‬
‫הם הבקיעו. והוא אמר, "יצטרכו ללכת להארכה".‬
‫"יצטרכו ללכת להארכה".‬
‫ואמרתי, "אז אני הולכת".‬
‫ויצאתי שוב.‬
‫במצב הנוכחי, ניכנס להארכה,‬
‫אלא אם אולה סולשיאר ‬‫יוכל להבקיע עוד אחד.‬
‫הפינה של בקהאם.‬
‫בקהאם.‬
‫אל שרינגהאם.‬
‫וסולשיאר עשה את זה!‬
‫מנצ'סטר יונייטד הגיעה לארץ המובטחת!‬
‫ומה קרה אחרי שהבקעת את הגול הזה?‬
‫רק מהומה וכאוס, ושחקנים...‬
‫חונקים אותי.‬
‫נעשתה כאן היסטוריה.‬ ‫מנצ'סטר יונייטד אלופת אירופה שוב.‬
‫ואף אחד לעולם לא ינצח בגמר אירופה‬
‫באופן דרמטי יותר מזה.‬
‫השנה ההיא גרמה לבן שלי...‬
‫גרמה לבן שלי להפוך לגבר.‬
‫זה היה משחק הכדורגל‬ ‫הכי מדהים שהייתי בו. זה היה נפלא.‬
‫אבל זה לא גרם לך להתאהב בכדורגל.‬
‫לא. אבל אוהבת אותו, ואני אוהבת לצפות בו.‬
‫דייוויד!‬
‫זה הוא?‬ ‫-זה הוא בחולצה המשובצת.‬
‫כן, זה הוא. כפפה לבנה.‬
‫זהירות. הוא עומד לחבוט מעבר לדגל.‬
‫לחץ של לפני משחק!‬
‫תראו את התמונה בעמוד השער של "המראה".‬
‫כולם יעקבו אחרי "פוש" ו"בקס" בסוף השבוע,‬
‫כי חתונת האגדות שלהם תיערך בטירה אירית,‬
‫וזה צפוי להיות האירוע של השנה.‬
‫דייוויד בקהאם ו"פוש ספייס"‬ ‫אולי חשבו על לוטרלסטאון כאתר רומנטי‬
‫כשהם הזמינו את המקום לחתונה,‬
‫אבל יש כאן אווירה של מופע חוץ.‬
‫מה דעתך על דייוויד בקהאם?‬
‫הוא בר מזל.‬
‫בואו נדבר קצת על החתונה, כי...‬
‫החתונה המזוינת.‬
‫- "ייתכן שעוד נכונו לנו צרות..."‬
‫גארי הסתפר.‬
‫אוי לי.‬
‫אתה לחוץ?‬
‫לא, בכלל לא.‬
‫הייתי בשירותים רק 50 פעם בערך.‬
‫וגארי הוא הלחוץ משנינו.‬
‫- טירת לוטרלסטאון -‬
‫המצלמה היחידה שתורשה‬ ‫להיכנס לאירוע תהיה של מגזין "אוקיי!"‬
‫הם שילמו מיליון ליש"ט על הבלעדיות.‬
‫זה נכון שאמרו לאורחים שהם יכולים‬ ‫ללבוש כל דבר, כל עוד זה שחור?‬
‫שחור ולבן, כך מסתבר.‬
‫אבל יהיה משעמם למדי, לא?‬ ‫-כן, בהחלט. זה נכון.‬
‫החתונה...‬
‫הייתה מחזה.‬
‫ניסיתי להיזכר‬ ‫מתי החלטתי ללבוש חליפה סגולה.‬
‫אני לא יודע מתי זה קרה.‬
‫אני חושב שפשוט הנחתי לוויקטוריה להוביל.‬
‫אבל מה חשבנו לעצמנו?‬
‫אבל היה כיף.‬
‫לא דאגנו ממה שיגידו.‬
‫כלומר, אלוהים, כמה נחמד‬ ‫להיות ככה, שפשוט לא אכפת לך.‬
‫אתה רק רוצה לבטא את עצמך.‬
‫אלה מי שהיינו.‬
‫וכיסאות מלכות.‬
‫וכיסאות מלכות. לא יודעת מאיפה הם הגיעו.‬
‫יש כאן איתנו אורחים מכובדים.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬ ‫דייוויד סיפר ש"הספייס גירלז"‬
‫ביקשו שנבחרת באיירן מינכן תהיה נוכחת היום.‬
‫דייוויד היה מבולבל מהבקשה ושאל למה.‬
‫והוא אמר ש"הספייס גירלז"‬ ‫השיבו שישמחו לפגוש גברים‬
‫שיכולים להוביל במשך 90 דקות‬ ‫ובכל זאת להגיע שניים.‬
‫זו הייתה עונה עמוסה ומתישה מבחינה רגשית.‬
‫לא הייתי עובר את הרגע הזה‬
‫אם לא הייתי במועדון כמו מנצ'סטר יונייטד.‬
‫אבל היא הייתה הסיבה הכי גדולה‬ ‫שבזכותה עברתי את התקופה ההיא.‬
‫הייתי נשוי ל"פוש ספייס",‬
‫והחיים שלי הפכו למשהו אחר.‬
‫הרעש סביב דייוויד,‬ ‫הרעש סביב ויקטוריה היה עצום.‬
‫וסר אלכס מעולם לא אהב את זה.‬
‫הוא חשב שאני הסחת דעת‬
‫ושאני עומדת לסכן את הקריירה של דייוויד.‬
‫לגברת בקהאם בהחלט יש השפעה,‬
‫וזה עשוי להיות קשה לפרגוסון,‬
‫ששולט בחיי השחקן שלו זמן כה רב.‬