-Дякую, друже, що зробив мені каву. -Прошу.
Кавомашина дуже примхлива, але мені подобається.
Вона найкраща.
Я вважаю, це важливо. Усе має бути
ідеально.
Так.
Дякую.
Хтось готує на цій кухні? Нею наче ніколи не користуються.
Звісно. Я вчора тут готував.
Друже, вона...
Знаю. Вона дуже чиста.
Бо я так добре її відмиваю.
Я не впевнений, що моя дружина це цінує,
якщо чесно.
Той факт, що коли всі в ліжку, я обходжу дім,
чищу свічки, вмикаю світло на потрібне налаштування,
дивлюся, чи порядок,
бо ненавиджу спускатися вранці, а там чашки, тарілки
і миски.
Це втомлює.
Це втомлює — обходити кожну свічку,
чистити її, обрізати гніт і... Це набридає.
Ти обрізаєш гніт свічок?
Обрізаю гніт свічок, чищу скло.
Це мій пунктик, я ненавиджу дим усередині свічки.
Знаю, це дивно.
Він такий ідеальний.
Бачиш? Не цінує.
Ось як буває.
-Цінують. Тебе цінують. -Так?
-Так. -Гаразд.
Ні на секунду не повірю.
Її слова звучать так саркастично.
Дивіться. Він вирівнює стільці.
Я знаю. Ну...
Люба, де це має бути? Пам'ятаєш?
Так.
Звісно, пам'ятаєш.
Вибач за чашку.
Усе, я пішла.
У тебе важкий день? Ти куди?
Я на роботу.
Ти на роботу?
Я їду на фабрику моди, діти.
-Ні, а справді? -До косметолога.
Ну от.
БЕКХЕМ
СЕРІЯ 2 КРОВ У ВОДІ
ЧЕРВЕНЬ 1998 РОКУ БУЕНОС-АЙРЕС, АРГЕНТИНА
УПЕРЕД, АРГЕНТИНО
Шкода, що не можна випити таблетку, яка стерла б певні
спогади.
Червона картка для Девіда Бекхема.
Ні!
Аргентина проходить уперед, Англія вибуває.
Майкл Оуен засмучений. Пол Інс зронив кілька сліз.
Мені їх дуже шкода.
Я зробив дурну помилку.
Дивіться. Він не бачить, куди б'є.
-Але комусь пасує. -Він б'є.
Якщо це видалення, я з'їм капелюха.
Змінило моє життя.
Якби Бекхема не видалили з поля, ми б виграли.
Спірна заява. Він про це пошкодує.
Але мусить навчитися з цим жити.
Він заслужив червону картку за удар?
Зовсім ні.
Аж ніяк.
Контакт був мінімальним.
Видно, що я грав.
І я впав, наче Бекхем сильно мене вдарив.
Хороший актор. Візьму в наступний фільм.
Ідучи повз гравців Англії, команда Аргентини насміхалася.
Мріям гравців Англії про чемпіонат світу з футболу кінець.
Я почувався дуже вразливим і самотнім.
Збірна Англії на чемпіонаті світу
повертається додому після поразки з пенальті від Аргентини.
Гаразд, хлопці.
Девіде!
І поки я йшов,
там був той жахливий тип, папараці,
він ішов поруч.
«Як ставишся до того, що підвів країну?»
«Ти позорище».
Девіде, думаєш, ти знову гратимеш за свою країну?
Мені організували приватний зал для зустрічі з батьками.
Хочеш втекти і сховатися, Девіде?
Він був безутішним.
Він упав у мої обійми і сказав:
«Я всіх підвів». Я відповів: «Ні, ні».
Я сказав: «Ти нікого не підвів».
Я сказав: «Вище голову».
Тоді я звернувся до мами й тата: «Я маю вам дещо сказати.
Вікторія вагітна».
І перше, що зірвалося з вуст батька, було:
«Здуріти. А гірший час обрати не могли?»
Бекхем їде з Англії, знову летить у Нью-Йорк,
щоб возз'єднатися зі своєю дівчиною, Вікторією Адамс.
SPICE GIRLS МЕДІСОН-СКВЕР-ҐАРДЕН
СЬОГОДНІ ВВЕЧЕРІ О 20:00 АНШЛАГ!
Завтра зустрінуся з Девідом. Не бачила його два місяці.
Не пам'ятаю, як він обіймається.
Ось так!
І я така...
Скажу: «Давай, крихітко!»
Пам'ятаю, я справді не розуміла, наскільки серйозно те, що сталося.
Бо я, знаєте... Я ніколи не захоплювалася футболом.
Я люблю дивитися, як він грає у футбол, але я люблю всі його заняття.
Він міг би фарбувати стіну, і я б залюбки на це дивилася.
Розумієте, про що я? Саме його я хотіла підтримати.
-Усі одягнені? -Так.
Привіт, Девіде.
Як ти?
Нормально. Ти?
Добре. Рада, що ти знову на «Спайс Кем».
Я дуже рада за вас обох, що ви тут разом.
-Погляньмо на деякі. -Гаразд.
Ота не дуже. Боже, у мене таке зле обличчя.
Приїхавши до мене в Америку, він відчував, що підвів себе,
підвів товаришів по команді, підвів свою країну,
підвів фанатів, мене.
Він відчував, що підвів усіх.
Але коли він був із нами, зі Spice Girls, був певний захист.
До нас було не дістатися.
Ми могли ненадовго вкутати його у вату.
Я подумав: «Я в Америці. Я в безпеці».
Ми якраз збиралися народити першу дитину.
І я подумав: «Усе буде добре. За день чи два
люди забудуть».
Невиспана й глибоко засмучена Англія
тягла себе зранку на роботу.
Хороший матч, кажуть, але розчаровані однією людиною.
Бекхем напартачив.
Видалення в такому матчі — ганьба для всіх.
Шкода його кар'єри.
Не пробачимо.
Безутішний. Упевнений, як і вся країна.
Країні було це потрібно.
Один уболівальник не витримав
і викинув телевізор з вікна третього поверху після матчу.
«Безутішні. Розбиті». Так кажуть люди,
і більшість звинувачує Девіда Бекхема.
Так.
Не думаю, що хтось із нас усвідомлював, що відбувається у Британії.
-Хтось його вже бачив? -Наскільки нам відомо,
Девід Бекхем повернувся в Англію сьогодні по обіді.
«Дитячий. Дріб'язковий. Ганебний. Тупий».
Деякі з ввічливіших слів журналістів сьогодні,
якими описують Девіда Бекхема.
БЕКХЕМ — СЛІПИЙ ДУРЕНЬ
Девід полетів додому раніше за мене, бо в мене ще були гастролі,
і потрапив з-під нашого захисту
у жорстоку різанину.
Девіде!
-Сюди! -Девіде! Глянь сюди.
Думаю, я ніколи про це не говорив, бо просто не можу.
Мені важко говорити про те, що я пережив,
бо це було надто екстремально.
Ми всі розчаровані і говоритимемо про це ще багато років.
Він підвів товаришів по команді, підвів країну.
Уся країна мене ненавиділа.
Ненавиділа мене.
Навіть прем'єр-міністр виніс вердикт.
Після видалення Девіда Бекхема
те, як вони трималися разом і реформувалися,
стало надзвичайним досягненням.
Якби все було інакше, нас було б не зупинити.
МОМЕНТ БОЖЕВІЛЛЯ
І Ґленн Годдл не вийшов захистити Девіда.
На цьому рівні він має розуміти, що ми не можемо таке собі дозволяти.
За це карають, і нас покарали.
Скільки було Девіду? 23?
Ти ще дитина у 23 роки.
А Ґленн Годдл був чоловіком, і чоловіком...
Я б не назвала його чоловіком.
Він був старшою людиною.
ДОСІ НЕ ЗМИРИЛИСЯ? ВИМІСТІТЬ ЛЮТЬ
Ця абсолютна ненависть.
Публічне цькування на новому рівні.
У двері почувся стук.
Я відчинив двері і не міг повірити очам: надворі було близько 30 журналістів
і фотографів.
А потім я дізнався, що біля дороги був фургон
з величезною антеною,
щоб слухати телефони.
Батько Девіда Бекхема каже, що він говорить з сином по телефону,
і що його син сам не свій.
Ми виросли разом.
Я грав за «Манчестер Юнайтед» у дитинстві.
Почав у десять років.
І я був розумним. Я такий: «Чорт. Я не гратиму круто, як він,
тож краще стати йому другом».
Гадаю, коли ми вперше зайшли в ресторан після чемпіонату світу,
запанувала тиша, усі дивилися на нього вбивчими поглядами.
Увесь зал дивився на нас.
Це був лише початок. І стало ще гірше.
Він ходив вулицями, а люди на нього плювали.
Люди навмисно врізалися в нього,
штовхали: «Клятий ти... Довбаний...
Ти такий-то. Ти те-то».
Ми по черзі водили його в туалет. «Чия черга вести Бекса в туалет?»
Ідеш за ним у туалет, не можна лишати його самого.
Ми, певно, побили світовий рекорд найшвидшої ходи між барами,
намагаючись потрапити, куди треба.
Сідаєш у машину, доїжджаєш до світлофора.
Найгірше — стояти перед світлофором, бо люди опускають скло, виходять,
б'ють машину, стукають у вікно.
Типу: «Довбаний козел!» Але це просто... Це було божевілля.
А ти сидиш отак у машині.
Але він не реагував. Ні разу.
Опудало 23-річного хлопця повісили в зашморгу біля лондонського пабу,
доки поліція не наказала його зняти.
Це ж ваше опудало, так? Можете пояснити...
Ні, не моє. Я його позичив.
Поліція каже, що вивішування опудала ззовні може призвести до насильства.
Дурниці. Це маячня.
Це смішно.
Куди б я не пішов, мене ображали, кожен Божий день.
Іти вулицею і бачити...
як люди дивляться на тебе певним чином,
плюють на тебе, ображають, підходять упритул
і кажуть те, що вони казали...
Це... Це важко. Складно.
МІЖНАРОДНІ ПРИБУТТЯ
Я не їв, не спав.
Я був сам не свій.
Він був розбитий.
Він був повністю розбитий.
На шматки.
Я не знав, що робити.
«МАНЧЕСТЕР ЮНАЙТЕД»
Подобається мій спів?
Мені подзвонив бос.
Він сказав: «Девіде, як справи?»
Я відповів... Здається, я став... Гадаю, я став дуже емоційний.
Він мені: «Як справи, синку?»
Я сказав: «Не дуже, босе».
А він: «Добре.
Ти не хвилюйся, синку».
А я йому: «Їдь у відпустку.
Повертайся. Ми подбаємо про тебе».
Потім я побачив твій лист
«Не читай газети.
Нема сенсу.
Їх можна ігнорувати».
Преса в Англії... Я з Нью-Йорка.
Ми погані. Але преса в Англії забиває людей молотком.
Нас убивають.
Хто це?
Пам'ятаю, як він повернувся на тренування.
Ранку, Дейве. Як ти?
Усе гаразд, Дейве?
Девід завжди виглядає шикарно. А тут схуд.
Він виглядав... У нього зазвичай засмага. Він був білим, як стіна.
У нього були хворі очі. Йому було боляче.
Вибачте? Так, дуже. Можливо... Доброго ранку, Девіде.
Було важко бачити, як Англія його зненавиділа?
Мені це геть не подобалося, але ніхто мене не питав.
Я б хотіла щось сказати, але не можна.
Просто доводиться... Самі знаєте.
Як завжди.
Він був побитий...
і в синцях.
Але сер Алекс створив острів.
«МАНЧЕСТЕР ЮНАЙТЕД»
І всіх ворогів, які наближалися до острова, не пускали.
Ми їх відбивали.
Це як святилище.
Без вікон.
Ми всі дбаємо одне про одного.
Підставляти одне одного не можна.
Своїх не кидати. Своїх не обсирати.
Оце моя гра!
Ми ніколи не залишали одне одного в біді і не залишимо.
Ніколи.
Гаразд. Як на мене, ти займайся обов'язками захисника.
Сер Алекс був найкращим у позиції: «Ми проти всього світу.
"Манчестер Юнайтед" проти решти».
Не думаю, що в них є проти нас шанс.
Проти вас у них нуль шансів.
«Ми перемагаємо всупереч, а не завдяки».
Думаю, нам подобалося бути в такому становищі, що всі нас ненавиділи.
Просто простежте, щоб були готовими до завтра. Так?
Але й насолоджуйтеся.
Є питання?
Добре. Ходімо.
Це сер Алекс і зробив з Девідом.
Ми проти світу.
Це було так: «Завтра ти граєш,
тож бери себе в руки і роби те, що робиш».
Це було єдине, що я міг контролювати.
Вийшовши на поле, я почувався в безпеці.
Є побоювання, що група футбольних хуліганів,
пов'язана з пораненням фаната «Арсеналу» у 92-у році,
планує напасти на Бекхема, коли він вийде на поле.
Саме тоді Кеті знайшла кулі в листах.
Тож, очевидно, клуб мав залучити поліцію
через погрози Девіду.
Якось він отримав поштою кулю?
Ми... Я не хочу про це говорити, тож пробачте.
Я не... Я не буду про це говорити.
Яким ви бачите розвиток подій у завтрашньому матчі?
Він буде нервувати.
Очікувано від молодих гравців.
Але він отримає допомогу від гравців навколо нього.
І від мене.
Тож...
ВЕСТ ГЕМ ЮНАЙТЕД — МАНЧЕСТЕР ЮНАЙТЕД ПЕРША ГРА НА ВИЇЗДІ В СЕЗОНІ 98/99
Ви плануєте продати багато футболок?
Ні. Не з Девідом Бекхемом. Не в «Вест Гем». Вибачте.
МЕНЕ ВДАРИВ БЕКХЕМ 2
Якби всі присутні мали дар грати у футбол так, як він,
то були б на полі 90 хвилин.
«Вест Гем» може дати жару.
Вони тисячами шикувалися на вулицях заради нього.
Бекхеме, йолопе! Бекхеме, покидьку!
Ти кляте мудило, сину!
Придурку!
Ти довбаний йолоп!
Козел драний! Падлюка!
А ти сидиш там. Усі кажуть:
«Це правда? То он що це означає?
Наче життя або смерть».
І фанати його цькували. Знаєте, вони були...
Номер п'ятий, Ронні Джонсен. Номер сьомий, Девід Бекхем.
Бекхему.
Це було жахливо.
Пам'ятаю, там сиділа жінка з газетою,
показувала йому фото з ним у зашморгу.
Кутовий у «Юнайтед». Тобто Бекхем.
Бекхеме, козел ти!
Я почала злитися через те, що вони кричали про нього.
Один хлопець попросив мене вийти.
Типу: «Ану. Давай вийдемо».
Бекхеме, клятий вилупку!
Бекхеме, козел!
Так. Батькам не подобається таке бачити.
Так, зараз хочеться плакати.
Це привернуло багато уваги, якої я ніколи не побажаю нікому,
не кажучи вже про моїх батьків.
І за це я не можу собі пробачити.
Це найважча частина того, що тоді сталося, напевно.
Але чому саме ти? Ти не...
Бо це я зробив помилку.
Лише зараз,
коли мені 47 років...
Зараз я картаю себе за це.
-Досі? -Так.
Твого найкращого друга вбивають.
Більше, ніж я думав.
Я знав, що його нещадно цькуватимуть день чи два.
Але це вийшло за межі. Це тривало місяцями.
Що ж, Девід Бекхем не перший дізнається,
що на вершині гори — найсильніший вітер.
У той час психічне здоров'я нікого не цікавило.
А зараз перше, про що згадують:
«Як ваше психічне здоров'я? З кимось говорили?»
Девід був тоді сам.
Він їздив трасою М6. Це було не п'ять хвилин.
Це десь години три. Просто їхав своєю машиною, бо йти нікуди.
Приїжджав у певне місце й їхав назад.
Шум от-от досягне крещендо.
Він не відкривав душу.
Тримав усе в собі.
Робітничий клас, олдскульний менталітет,
закоти рукави — і ти впораєшся.
Бекхем.
Переживаючи важкі моменти,
я вмію їх блокувати.
Але всередині це було...
Це мене вбивало.
Ось Девід Бекхем.
Як вам такий пас?
У нього була справжня депресія.
Абсолютна клінічна депресія.
Мені від цього було так боляче.
Я досі хочу вбити цих людей.
Девід Бекхем, його досі освистують, куди б він не йшов.
Особисто я вважаю, що вендета проти Бекхема, яка триває, —
це безглуздо.
І Боже.
Щоразу, коли мене в тому сезоні били,
команда наче забивала два голи.
Бекхем.
Але, на щастя для Бекса, у його команді є гравці, які кого хочеш відлупцюють.
Тут будуть проблеми!
Напав на нього — напав на всіх нас.
Те, що він мав пережити, — вкрай жорстоко.
Вкрай жорстоко.
Це зламало б усіх, зламало б 99,9% футболістів.
Це країна Девіда Бекхема.
Як ти справляєшся?
Не знаю. Чесно... Я не знаю.
Ти лох!
Ти довбаний йолоп!
Ти гівнюк, падло кляте!
Так.
Я багато разів стояв тут і дивився, як Девід грає в дитинстві.
Так.
Здається, дивно приходити сюди й бачити, як усе змінюється.
Мабуть, я зміг впоратися з тим, що мене ображали фанати...
Думаю, я впорався завдяки тому, як мій батько ставився до мене.
Смішно.
Тож...
Мій тато був просто одержимий «Юнайтед».
Бачу, у них немає фотографій «Ман Ю» на стінах. Треба їм знайти.
Це була його мрія.
Я бачу багато футболок «Арсеналу».
Кого?
Він мріяв мати сина, який грав би за «Манчестер Юнайтед».
А ось Чарлтон!
Чудовий гол!
Оце команда.
Велика людина.
Назад до Чарлтона. Може, зараз! Так!
Це може бути гол, який виведе Англію у фінал!
Боббі Чарлтон — мій герой.
Я інстинктивний гравець. Я не надто про це думаю.
А яке повне ім'я Девіда?
Девід Роберт Джозеф.
«Роберт» на честь Боббі Чарлтона.
Чудовий удар!
Ви практикували такі удари?
Увесь час, так.
Як і у всіх сферах життя,
футбол, стрільба, усе інше, — це практика.
Я б хотів бути футболістом.
Але обрав другу найбажанішу роботу з усіх.
Мій тато водив мене гуляти годинами.
Я навчив його правильно бити м'яча. Лівою ногою, правою ногою.
Лівою ногою, правою ногою, знову і знову.
Головне — контроль.
Навіть у мої сім чи вісім років він бив м'яч якнайвище й казав:
«Контролюй. Добре. Недостатньо.
Повтори. Недостатньо. Давай ще раз».
-Знову й знову. -Гарний довгий удар.
Він почав грати за «Ріджвей Роверс».
Він був генієм.
Відтоді він тільки перемагав.
Ніколи не програвав. Це було дивно.
А люди казали: «Хто цей хлопчик?»
Він виграв 92 гри, не зазнавши поразки.
Це за 23 метри.
Отакий крутий.
Боже мій! Забив!
Я казав йому: «Бачиш, що ми тренуємо?»
Запросто.
Я трохи хвилювався через його розмір,
і тоді ми почали давати йому пиво «Гіннес» і сире яйце.
Маю віддати належне, хлопчик робив це щотижня.
-Коли він грав... -Він вирішив узяти.
...я дзвонив у клуби, і мені надсилали відео.
У мене їх десь 1 300–1 400.
Ігор? Чекайте. Ви кажете, що...
1 300 чи 1 400 ігор?
Так, на відео.
Господи...
Не пощастило. Давай, Дейве! Давай, синку!
Було приємно дивитися, як він грає.
Йому це дуже подобалося.
Мені було страшніше, коли він був там,
бо я знав, що якщо я помилюся, він мені скаже.
Він завжди мені казав. Завжди.
Давай! Дейве! Бий! Ну ж бо!
Ви не думали, що були надто суворим до Девіда?
Я колись думала: він занадто суворий.
Я казала: «Він молодий. Залиш його. Нехай буде щасливим».
Але ні, бо якщо я кажу йому, який він молодець,
йому нема над чим працювати.
Так, давай! Тиснемо!
Ну ж бо!
Вище! Дейве, бий вище!
Я чув, як мама оберталася до тата і казала:
«Не говори з ним так. Не кричи на нього.
Годі сваритися. Сьогодні він молодець».
А мій тато завжди казав:
«Нормально».
Дейве, вставай! Нумо, негайно! Швидше!
Ви колись відводили його й казали: «Не будь таким суворим до Девіда»?
Я намагалася, але він мене не слухав.
Давай, синку! Ну ж бо, швидше! Давай, Дейве!
Я засмучувалася, коли він доводив його до сліз.
Можна запитати?
Чи була якась мить,
коли ти просто хотів його вдарити?
-Ні. -Ніколи?
Ні.
Бо знаю, що він би теж ударив.
Забирай!
Ну ж бо!
Так, я був жорстким.
Але виявилося, напевно,
що це правильно.
Роббі! Грай, якщо вже граєш!
Допоможи йому!
Ви робили ультразвук немовлят?
-Так. -Гаразд. Вони штовхаються?
-Так. -Так? Більше, ніж чоловік, чи менше?
-Приблизно так само. -Так?
Думаєте, дівчинка чи хлопчик? Ви взнавали?
Я не знаю, хто там.
Я була вагітна. Я так втомлювалася.
Я хотіла народити дитину.
Щоб її витягли. Досить уже цієї вагітності.
Зараз про футбол. Аргентинець Дієго Сімеоне
і Девід Бекхем зустрінуться завтра віч-на-віч,
коли «Манчестер Юнайтед» гратиме з «Інтером»
у чвертьфіналі Кубку Європи на стадіоні «Олд-Траффорд».
Дієго, ти радий грати з Бекхемом?
Тільки й балачок було про...
Девіде!
...Бекхема проти Сімеоне.
Але я пам'ятав, що ми якраз збиралися народити першу дитину.
Це головна подія.
Підсуньте стілець ближче до телевізора,
це головний турнір Європи.
А я, схоже, переношувала маля вже два чи три тижні.
І я така: «Заради Бога! Давай. Ну що це відбувається?»
Ідуть, а тут величезні очікування.
Девід Бекхем — наймолодший гравець. Один з найталановитіших.
Але за останні пів року він, певно,
відчував, що його життя полетіло шкереберть через
Дієго Сімеоне з Аргентини.
У роздягальні говорили щось типу:
«От чорт. Цей вилупок повернувся»?
Так, було трохи розмов.
«Подивимося, як ти проти цього хлопця. Як ти відреагуєш».
Зараз Девід Бекхем і Дієго Сімеоне потиснуть одне одному руку.
Необов'язково щиро.
Він не зрадів.
Це зрозуміло.
...і ми можемо забути половину ранкових заголовків і дивитися матч.
Навряд чи ми конкретно казали: «Ми його загасимо», —
але є секретний код: «Якщо в нас буде можливість,
ми його завалимо за тебе».
Сімеоне забирає м'яч у Коула.
Кін, без порушень щодо Сімеоне. Бекхем пробиває.
Девід Бекхем має забити гол.
Бекхем.
Пам'ятаю, як він телефонував Вікторії вдень.
Бекхем б'є штрафний.
Він відволікся.
Вони сварилися.
Вікторія казала: «Якщо пропустиш пологи,
якщо не приїдеш, не повернешся...»
І я такий:
«Вимкни клятий телефон».
Я сказав: «Ти здурієш, доки дійдеш до гри».
Гарі Невілл.
Девід Бекхем.
Але пам'ятаю, як сказав йому: «Ти мусиш перемкнутися.
Сьогодні надто важлива гра».
Тепер Сімеоне. Пробиває!
Зовсім не грав.
Аж тут раптом...
Один Девід Бекхем! Є лиш один Девід Бекхем!
...натовп почав скандувати його ім'я.
Один Девід Бекхем! Є лиш один Девід Бекхем!
Це був поворотний момент для Девіда.
Є лиш один Девід Бекхем!
Він зрозумів, що люди з Манчестера піклуватимуться про нього.
Один Девід Бекхем! Є лиш один Девід Бекхем!
Так роблять сім'ї. Це те, що зробив «Юнайтед».
Бекхем навішує.
Девід Бекхем.
Пас на Коула!
Шум просто оглушував.
Сімеоне.
Я помітив більше вогню у грі Бекхема?
Бекхему.
На Двайта Йорка. Один — нуль!
З подачі Девіда Бекхема, і «Манчестер Юнайтед»
вже веде в цьому чвертьфіналі.
Невілл — Бекхему.
На Йорка. Два — нуль!
Баджо б'є штрафний. Бекхем відбиває головою.
Мало не іскри летіли.
Не думаю, що дитину назвуть Дієго, скажімо так.
«Манчестер Юнайтед» два, «Інтер Мілан» — нуль.
У кінці матчу
йому вистачило розсудливості обмінятися зі мною футболками.
Ти кидав у неї дротики чи щось таке?
Ні. Узяв у рамочку.
ТУЖСЯ, ПОШ БЕКХЕМ З ВІКТОРІЄЮ, У ЯКОЇ ПОЧАЛИСЯ ПОЛОГИ
ЛІКАРНЯ ПОРТЛЕНДА
Зрештою мені сказали, що доведеться зробити кесарів розтин.
Пам'ятаю заголовки: «Надто багата, щоб народжувати».
Я не була надто багатою.
Мені сказали, що стимулювати пологи у моєму випадку небезпечно.
Це найдивовижніша річ.
Моя перша дитина.
Хтось підійшов до нас і сказав:
«Девіде, ти маєш оголосити про народження дитини,
ім'я, вагу, з Вікторією все гаразд».
У мене була епідуральна анестезія, і я пам'ятаю,
як він нахилявся, коли я лежала, не відчуваючи нічого нижче талії.
І я такий: «Можеш вкласти мені волосся?»
Не впевнений, що вона цьому зраділа.
Девіде! Як дитина?
Як справи у Вікторії?
Але завжди треба вкладати волосся.
Завжди треба вкладати волосся.
Сюди, будь ласка! Дякую!
Бруклін. Хлопчик.
Помахай нам, Девіде!
Девіде, як назвали дитину?
Бруклін Джозеф.
-Бруклін Джозеф? -Так.
-Девіде, сюди! -Девіде!
Коли він з'явився, я раптом подумав:
«Як я його захищу? Що мені робити, щоб захистити його?»
Тієї ночі Бруклін спав поруч із Вікторією.
Вікторія казала: «Іди до нас у ліжко», —
а я: «Ні в якому разі».
Я казав: «Я спатиму, заблокувавши головою двері».
Сюди, Девіде! Девіде!
Бо в мене була параноя, що хтось його вкраде.
Девіде, сюди!
Девіде!
Це мала б бути щаслива мить.
Це була щаслива мить, звісно.
Але я непокоївся.
Я не хотів приводити його в це життя
у той час, коли я переживав те, що переживав.
-У машині були затемнені вікна. -Так.
Почалося.
А це Девід з Брукліном,
закутаним у ковдру.
Ви відчували часом провину, що фотографували його і його дітей?
Ну...
Так, вони... Зараз уже б ні.
Просто...
Часи змінилися. Зараз я б уже не робив цього.
Люди платили великі гроші за фотографії нашої дитини.
Тож вони робили все можливе, щоб отримати це фото.
Ми не хочемо, щоб його фотографували, доки він не зможе вирішувати сам.
Він наш особистий малюк,
і ми хочемо, щоб так і було.
-Тут можна побачити дитину. -Так.
Але коли з'явилися погрози викрадення, тоді стало страшно.
Нам погрожували викраденням
відразу з народження Брукліна.
І це... Неможливо навіть пояснити,
як це відчувається, бо нам нікуди було сховатися.
Поїздка в зоопарк Честера.
Думаю, це був «Векі Вергаус».
-Так, «Векі Вергаус». -Були у «Векі Вергаус».
-Чорт. Ви всюди стежили за ними. -Я знаю.
Я згадую зараз усе це
і розумію, чому
для мене такий стрес давати вам ці інтерв'ю,
бо я стільки всього витіснила з пам'яті, і, гадаю, Девід теж.
А тепер ці спогади розблоковані.
Уявіть — народити дитину, коли тобі погрожують смертю.
Девід мусив грати, знаючи, що все це відбувається.
Бекхем знову віддає. Геть на нього не схоже.
Здається, зараз він сам не свій, Бекхем.
Може, дитина не давала спати абощо.
Я була сама у квартирі, з дитиною.
І я ходила на ігри з Брукліном.
І знущання було...
Маю на увазі, це важко пояснити.
А потім вони починають співати пісні про Вікторію.
І була одна пісня, за спів якої вона була ладна мене вбити.
Кожен фанат футболу співав цю пісню.
«Пош Спайс дає в дупу».
Перепрошую. Не дуже вишукано.
Але це співали 75 000 людей.
Це соромно, це образливо.
Пам'ятаю, я сіла, а жінка поруч повернулася до мене
і не знала, що сказати. Вона сказала: «Льодяника?»
«Льодяника?» Що кажуть, коли сидиш біля когось,
а 75 000 людей волають, що ти даєш у дупу?
Ми не знали, що робити.
Було враження, що ми тонемо.
Девід міг би впоратися з усім, що стосувалося його як людини.
Але щойно вони нападають на твою сім'ю, на дітей, на дружину,
от тоді ти реагуєш.
Що ти зробив?
Хоча мені й жахливо було бачити Вікторію на трибуні,
власне...
це було єдине, що мене стимулювало.
Ось Бекхем.
Забив! Він щойно зробив це! Девід Бекхем нарешті розмочив гольову засуху.
Девід Бекхем, його досі скрізь освистують.
Коли фанати відчули, що можуть зачепити мене, співаючи пісні про мою сім'ю,
я взяв і забив гол.
Саме так! Бекхем!
Йому майже п'ять місяців не вдавалося забити гол.
А зараз два в двох іграх.
БЕКХЕМ РЯТУЄ «ЮНАЙТЕД» ГЕНІАЛЬНІСТЬ БЕКХЕМА
Я б хотів розказати про деякі співи на трибунах,
але більшість з них непристойні.
Критика в його бік була марною тратою часу.
Марна трата часу.
Бекхем. Чудова гра.
Навішує, дуже небезпечно.
І є гол!
Ще один чудовий гол від Бекхема.
МОДНИЙ ХЛОПЕЦЬ ЗНОВУ СЯЄ
«АРСЕНАЛ» 69 «МАН ЮНАЙТЕД» 68
Що більше уваги було Девіду, то краще він грав у футбол.
Бекхем.
Він у настрої.
Бекхем відмовляється здаватися.
...за «Манчестер Юнайтед». Ось Бекхем. Блискуче!
Ось до чого нас готував сер Алекс.
«МАН ЮНАЙТЕД» 71 «АРСЕНАЛ» 69
Ось Шерінгем.
Бекхем! Який гол!
Що ж, треба було щось зробити
заради прориву для «Манчестер Юнайтед».
ВОСКРЕСІННЯ ДЕВІДА БЕКХЕМА
Він зробив помилку. Його за це нещадно критикували.
Що робити потім?
Тонути чи пливти?
Бекхем б'є кутовий.
На Кіна!
«Манчестер Юнайтед» знову у фіналі Кубка Європи!
Ми поїхали в подорож,
і нас розмістили в тому ж готелі, що й пресу.
Там був один репортер газети «Сан».
Ми вечеряли в останній вечір і записали все на його номер.
Розплата.
«Манчестер Юнайтед» на порозі справжньої спортивної величі.
Перемога виведе «Юнайтед» у чемпіони.
Шалений сезон. Це не було щось...
На початку року хочеться виграти всі змагання.
Аякже. Ми просто відмічали зіграні матчі. І от останній тиждень.
Скоулз.
Бекхем.
Є гол!
«Манчестер Юнайтед» — чемпіони!
Перший етап цієї дивовижної трійки турнірів уже зіграно.
1 ЗІГРАЛИ ЩЕ 2
Фанати «Манчестер Юнайтед» і «Ньюкасла» прямують до «Вемблі»
на нинішній фінал Кубка Англії.
Для «Юнайтед» це наступний крок у заявці на історичний требл.
Це 188-й фінал з початку змагань у 1872 році,
і він може стати одним з найвизначніших матчів в історії.
Виграти Кубок ліги...
Так, це чудово.
Але виграти Кубок Англії? Це зовсім інша справа.
Шерінгем. Передача Скоулзу!
«Манчестер Юнайтед» можуть увійти в підручники історії.
Вони вже виграли Кубок Англії і Кубок Прем'єр-ліги.
Перемігши в Лізі чемпіонів у Барселоні, вони виграють унікальний требл.
Требл був...
Просто неможливим.
Як його отримати команді?
Це нереально.
Це наш костюм на фінал Ліги чемпіонів.
Оцей костюм. Там ще була нашивка,
але ми її зняли, щоб я міг носити його потім,
на весілля тощо.
Якщо чесно, зараз я б уже в нього й не вліз,
бо набрав кілька кілограмів.
«Манчестер Юнайтед» готується вилітати в Барселону на фінал Ліги чемпіонів.
У нас був шалений тиждень. Фото, одяг, як не одне, то інше.
Є сині костюми, є сірі костюми.
«Приміряй ці штани. І цей піджак».
Це на контролі в головного?
Бо він вранці дзвонив мені щодо білих шкарпеток.
Піджаки й штани були всюди.
Ті костюми вже в печінках сиділи.
-Туди? -Так.
Аеропорт Манчестера був у червоних кольорах,
коли фанати «Юнайтед» вилітали в Барселону
з надією на перемогу.
На початку сезону були ставки 80:1 на те,
що «Манчестер Юнайтед» виграє требл.
Команда гарно вдяглася,
знаючи, що перемога внесе їх у книгу рекордів.
Ми летіли в Барселону на «Конкорді».
Це було щось.
Це було жахливо. Я ненавидів усе. Мені довелося бігти в туалет блювати.
Зараз ми летимо зі швидкістю понад 1 600 кілометрів на годину.
-Як долетіли? -Фантастично.
Тисячі фанатів «Манчестер Юнайтед» вдерлися в Барселону.
І «Манчестер Юнайтед», і «Баварія Мюнхен» прагнуть історичного треблу.
Завтра ввечері
когось із них визнають найкращою командою Європи.
Що це значить для мене? Я був би найщасливішим чоловіком у світі.
Я для цього працював.
Це момент, на який Манчестер чекав 31 рік.
Ці фанати надто молоді, щоб пам'ятати 1968 рік.
-Ти дивишся, Девіде? Так? -Так.
-Тобто бачиш? -Так.
Добре.
-Фінал Ліги чемпіонів. -Ось захист португальців.
Це був важливий день для мого батька,
гра його команди.
Це була важлива гра для вас, так?
О так. Це була грандіозна гра.
Чарлтон б'є, куди треба!
Коли дивишся, як грає сер Боббі, це неймовірно,
як він рухався з м'ячем і що він умів робити.
Він був просто неймовірний.
Вогонь «Бенфіки» майже загасили.
Але чи обмежилися цим «Юнайтед»? Нізащо.
Боббі Чарлтон зробив рахунок 4:1.
«Манчестер Юнайтед» перевершили себе.
Вони стали визнаними чемпіонами Європи з футболу. Нарешті...
Але перемога 1968 року стала гіркою криницею.
Відтоді «Манчестер Юнайтед» не перемагав у Лізі чемпіонів УЄФА.
І що довше це триває, то гірше стає,
то більша спадщина минулого, яку ніхто не може перевершити.
Який вечір для Девіда Бекхема.
Такий шанс буває раз на все життя.
Шанс на требл, подібних якому
ще не бачила і, може, й не побачить жодна англійська команда.
В історії є вільне місце, і воно вабить.
Зважаючи на все, що сталося того року,
доки команди шикувалися, я шукав очима
Вікторію і маму з татом.
Наші батьки завжди були там.
Але я пам'ятаю, як глянув угору, а цей стадіон величезний.
Сьогодні ввеері тут на «Камп Ноу» зібралося майже 100 000 людей.
Якби я не побачив тата, чогось бракувало б.
Мене це засмутило.
Те саме з Девідом, з його батьками на трибуні.
Ніби смішно, коли ти 23-річний футболіст,
але це було як улюблена іграшка, воно втішало.
«Вони там. Вони дивляться».
Щойно я їх побачив,
я був готовий.
Просто послухайте цю атмосферу, яка панує на стадіоні.
Але вони стоять тут на порозі історії.
А он Боббі Чарлтон, гравець, який підняв Кубок Ліги чемпіонів.
Що ж, буває, штрафний удар Бекхема нерезультативний.
Ми були жахливі.
Шок. Ми вкрай погано грали.
Непорозуміння.
Нам було важко у перші 30 хвилин.
Нам було дуже важко.
Напружений момент.
Баслер. Перенаправив і гол!
Перший гол «Баварії Мюнхен»!
А «Манчестер Юнайтед» ускладнили собі життя.
У той вечір
у душі Девіда
було щось, що казало: я не дозволю цьому статися.
Бекхем.
Це була його особиста фішка.
Ідеально на Коула. Гарна робота з м'ячем.
Ця впертість і рішучість.
Девід Бекхем.
Після тієї червоної картки, знущання...
Ось він знову.
...і вилитого на нього лайна...
Того, що він нібито мав бути національною ганьбою...
Бекхем навішує.
...він витримав усі удари з боку країни.
Але він пережив це
і подорослішав.
Він справді прагне керувати всією грою, так?
Колись я мотивував його на полі.
Я завжди з ним говорив. Для себе, не для нього.
Думаю, саме в цій грі він став лідером.
Ось він знову.
І я подумав:
«Чорт. Тепер він надихає мене».
Цей довгий сезон завершується драмою,
бо «Манчестер Юнайтед» досі хоче зрівняти рахунок, а час спливає.
Чи є в них герой у червоному, який чекає виходу на поле?
На останні десять хвилин матчу Енді Коула замінить Уле Сульшер.
Що ти відчув, коли тебе викликали?
«Нарешті. Давно пора».
ВИБУВАЄ 9 ЕНДІ КОУЛ
Чи є в нього туз у рукаві?
Я мало що пам'ятаю, але пригадую, як я біг на поле.
Коли я так біжу, я зосереджений, будьте готові.
Це буде клас.
Кутовий Бекхема.
Куффур відбиває головою.
Гарі Невілл перший біля м'яча.
Тедді Шерінгем у грі. Навіс Невілла.
Удар головою Сульшера! З першого дотику!
Яка б це була історія.
Так.
Чи переломлять вони зараз гру?
Час спливав.
Ще три хвилини.
Я був знесилений.
Я... Я вже не міг нічого дати.
Я хотів упасти на землю і просто спати,
бо сезон був пекельно важким.
Я був витиснутий, як лимон.
Я сказала тоді своєму чоловікові, ще до його смерті...
«Лишенько. Піду зроблю чашку кави».
Ще не все, доки нема свистка.
Як кажуть.
Пам'ятаю, глянув угору й подумав, що всі фанати «Манчестер Юнайтед»...
Ми програємо з рахунком 1:0, вони навіть не стрибатимуть.
Я дивився на них і думав: «Яке розчарування».
Але сталося дещо неочікуване.
Девід Бекхем.
Тепер Гарі Невілл.
Передачу перервано. Еффенберг. Кутовий.
Чи заб'є «Манчестер Юнайтед»?
Вони завжди забивають.
У нас кутовий.
Про що ти думав?
«Роби, як у дитинстві».
Коли тато змушував мене бити кутовий за кутовим.
І щоб м'яч був саме там, де він хотів.
А як ні, він мене вб'є.
Він казав мені: «Такі моменти, як кутові в кінці гри,
можуть ввійти в історію».
Це їхня мить?
Бекхем.
До Шмейхеля. Тепер м'яч у Двайта Йорка.
Чисто. Гіггз пробиває! Шерінгем!
Зіграно 30 секунд додаткового часу, і «Манчестер Юнайтед» зрівнює рахунок!
У них є шанс у Лізі чемпіонів!
Вони забили. І він сказав: «Нам потрібен додатковий час.
Потрібен додатковий час».
А я йому: «Тоді я піду».
І я знову вийшла.
Схоже, буде додатковий час,
якщо Уле Сульшер не створить ще один гол.
Кутовий Бекхема.
Бекхем.
На Шерінгема.
І Сульшер зробив це!
«Манчестер Юнайтед» здійснили свою мрію!
Що було після того, як ти забив гол?
О, просто хаос, метушня і гравці,
які мене душили.
Історія написана. «Манчестер Юнайтед» — знову переможці Ліги чемпіонів Європи.
І вже ніхто не виграє у фіналі Ліги чемпіонів
так драматично, як вони.
Той рік зробив мого сина...
Він зробив з мого сина чоловіка.
Це був найдивовижніший футбольний матч, на якому я була. Це було фантастично.
Це не змусило тебе закохатися у футбол?
Ні. Але я... Я кохаю його і люблю за ним спостерігати.
Девіде!
-То він? -То він у картатій сорочці.
Так. І біла рукавичка.
Пригніться. Його м'яч вийде за межі.
Нерви перед матчем!
Ось фото на першій сторінці «Міррор».
Усі погляди будуть прикуті до Пош і Бекса
на цих вихідних через казкове весілля пари в ірландському замку,
і очікується, що це буде шоу-бізнес-вечірка року.
Девід Бекхем і Пош Спайс думали про романтику Латтреллстауна,
коли бронювали весілля,
але тут панує атмосфера концерту під відкритим небом.
Як тобі Девід Бекхем?
Йому трохи пощастило.
Давай поговоримо про весілля, бо...
Довбане весілля.
Попереду можуть бути проблеми
Гарі зробив зачіску.
Боже.
Ти нервуєш?
Ні, анітрохи.
Тільки 50 разів бігав у туалет.
А Гарі нервує.
ЗАМОК ЛАТТРЕЛЛСТОУН
Єдина камера, якій можна знімати захід, належить журналу «ОК!».
За ексклюзив заплатили мільйон фунтів.
Я читала, що гостям дозволили будь-яке вбрання, якщо воно чорне, так?
Чорно-біле, як виявилося.
-Буде нудно, хіба ні? -Так. О так.
Весілля...
було видовищним.
Я намагався згадати, коли вирішив одягти фіолетовий костюм.
Не знаю, коли це сталося.
Здається, я просто послухав Вікторію.
Але про що ми думали?
Хоча було весело.
Ми не хвилювалися, що скажуть люди.
Боже, як це прекрасно, — бути таким, коли тобі просто байдуже.
Ти просто хочеш самовираження.
Ми були такими.
І трони. Хтозна, звідки вони взялися.
У нас тут почесні гості.
Пані та панове, Девід сказав, що Spice Girls
хотіли запросити команду «Баварія Мюнхен».
Давид здивувався цьому запиту і спитав чому. Він сказав...
Spice Girls відповіли, що хочуть познайомитися
з тими, хто згори 90 хвилин і все ж програють.
Це був такий емоційний і виснажливий сезон.
Я б не пережив цю мить,
якби моїм клубом був не «Манчестер Юнайтед».
Але я пережив усе переважно завдяки їй.
Я одружився з Пош Спайс,
і моє життя змінилося.
Шум навколо Девіда, шум навколо Вікторії був величезним.
А серу Алексу це ніколи не подобалося.
Він думав, що я його відволікаю,
що я поставлю під загрозу кар'єру Девіда.
Може, Ферґюсону важко бути під каблуком
місіс Бекхем,
бо він так довго контролював життя свого гравця.
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова