Я хотів мати місце,
куди ми могли б утекти.
Щойно я виїжджаю за місто,
я зазвичай одягаю сільське вбрання, зараз я не в ньому.
У мене є ціпок, і я ходжу.
Я сиджу тут, п'ю каву.
Мені тут подобається.
Мій улюблений вид на будинок.
Я також бачу Вікторію, якщо вона гола, у верхньому вікні.
-Це що, футбольне поле? -Так.
Як часто ти досі граєш у м'яча?
Вибач. У футбол.
Ромео постійно сюди приходить.
Хоче влаштувати матч між моїми друзями і його.
Каже: «Кого б ти запросив?» Я: «Ну,
може, я запрошу Гарі», — і він такий: «Добре».
А я сказав, що зможу запросити Роберто Карлоса
і, можливо, Роналду, він би заїхав.
Може, Фігу, може, Зідана.
Він такий: «Це нечесно.
Нащо таке робити?»
Я кажу: «Бо я переможу. Ми переможемо».
Я не дам його друзям нас здолати.
У Девіда є дуже маленьке поле в Англії.
Він казав: «Хочу, щоб колись Фігу й Роналду
грали з моїм сином і його друзями».
Може, влаштуємо гру.
Проти його дітей?
Я їх уб'ю. Дітей.
БЕКХЕМ
СЕРІЯ 3 ЗОЛОТІ М'ЯЧИКИ
ЛИПЕНЬ 1999 РОКУ СЕН-ЖАН-КАП-ФЕРРА, ФРАНЦІЯ
Медовий місяць був короткий.
І ми опинилися в будинку Ендрю Ллойда Веббера
на півдні Франції.
Я поняття не маю, як це сталося.
Ми мали бути там десять днів.
Але тренер зателефонував мені через п'ять днів і сказав:
«Повертайся до тренувань».
Дзвонити Девіду через п'ять днів після весілля —
це класичний сер Алекс Ферґюсон.
«Повертайся сюди, вилупку».
У сера Алекса Ферґюсона була звичка...
повертати тебе з неба на землю.
Думаєте, йому тепер буде важко зосередитися?
Тоді це не було проблемою.
Але він упертий хлопець.
Вітаємо з початком нового сезону англійського футболу.
«Юнайтед», звісно, виграли требл.
І нещодавно посвячений у лицарі сер Алекс Ферґюсон.
Його робота цього сезону — підняти рівень гравців
для ще героїчнішої гри.
Він був упертим у тому сенсі, як упертий багато хто.
І це не критика,
це риса характеру:
у них є рішучість,
і в них відчувається певне небажання
того, щоб їх змінювали.
Бекхем, звісно, щойно з медового місяця.
Медовий місяць закінчився.
Гаразд. То що сталося?
Я був на одному заході в Лондоні з Вікторією.
Повернувся додому до Вікторії,
а в Брукліна була дуже висока температура.
І він усю ніч прокидався.
Я зателефонував і сказав:
«Мене сьогодні не буде на тренуванні, бо Бруклін дуже хворий».
Не думаю, що мені повірили.
Бо мене сфотографували з келихом шампанського.
Я пішов на тренування наступного дня.
Вийшов бос і сказав мені зайти.
Тоді ми трохи посварилися на полі.
У ранкових заголовках сьогодні — жорстка позиція сера Алекса.
Батьки Манчестера не дійшли згоди щодо Девіда як турботливого батька.
-Будь удома, діти — це святе. -Він мав підтримувати свою команду.
Алексе, благослови вас Боже!
У мене тоді був перукар Тайлер.
Я сказав, що підстрижуся, а він:
«Точно? Ви справді цього хочете?»
Перед грою Девід був у бейсболці.
Сер Алекс попросив його зняти бейсболку.
«Ні».
Він сказав: «Девіде, зніми бейсболку».
Я відмовився.
Упертість.
Тоді я сказав: «Ну добре».
У Девіда Бекхема новий імідж.
Де й поділися біляві пасма.
До іміджу скінхеда треба трохи звикнути.
Та ну.
Сам напросився на кпини.
І на проблеми.
Він знав, що це розлютить сера Алекса.
Нащо було це робити?
Такий у нього характер.
-Вас це не зачіпало? -Ніколи.
Я думав: «Краще виправдай надії».
Девід Бекхем.
Він пробиває.
Так! Новий імідж, але ті самі штрафні.
Це вплинуло на ваші стосунки з сером Алексом?
Ні. Зовсім ні.
-Ви його боїтеся? -Часом.
Гаразд, зараз Алекс каже, що не хоче говорити.
Навряд чи його хтось засмутив. Але ми спитали перукаря Бекхема.
Я ніколи не робив цього, щоб привернути увагу.
Я не такий.
Коли Девід Бекхем поголив голову, я думав, що в мене смерть у сім'ї.
Бо телефон як сказився.
Паніка в голосах людей, що цей...
Ми цього не записали.
Знаєте, на це піде дуже багато часу.
Господи.
Бекхем. Удар.
Чотири — нуль.
Діти: «Я хочу бути Девідом Бекхемом. Поголити голову».
І в школах треба було писати «Голити голови заборонено».
Ми хотіли бути такими, як він.
Звісно, завдання для Девіда Бекхема.
Досконало!
Девід починає перетворюватися з хлопчика...
Це був Бекхем!
...на чоловіка.
Природно, що хочеться грати м'язами, так?
Блискучий гол Бекхема!
І хіба не всі діти...
Може, вечірка почалася.
...бунтують проти батьків?
Він кидає школу й їде на північ. Що буде далі?
Він переїде в Манчестер. Або закінчить школу там...
-Сумуватимеш за домом? -Мабуть, трохи сумуватиму.
Але я робитиму те, що хочу, тому...
Він дуже сумував, коли поїхав у Манчестер.
Тягло додому.
Дзвонив і казав, що болить зуб,
але він просто хотів нас побачити.
Насправді зуб не болів.
Маю визнати, у мене часто боліли зуби.
Я дуже сумував за домом.
Мама питала: «Поїдемо туди?» А тато їй:
«Нізащо».
Алексе, посміхніться. Не рухайтеся.
Сер Алекс був найближчою батьківською фігурою після батька.
Усе просто.
Він неймовірно вплинув на життя Девіда. Це правда.
На одній грі тренер посадив мене буквально в ряд за лавою запасних.
Цей малий був у роздягальні.
Сидів поруч з нами.
Ми думали: «Цей малий, певно,
якийсь гравець, бо йому лише років 13–14,
і ми такого ще не бачили».
Сер Алекс нікого не підпускав до команди...
Бексе.
...не кажучи вже про цього малого.
Ми трохи з нього кепкували. «Ти знову тут?»
Ми привели тебе в роздягальню, ти сидів,
а Брюсі каже: «Ти маєш стати крутим гравцем.
Ми так до тебе ставимося, що краще стань крутим гравцем».
Те, що сер Алекс Ферґюсон був зі мною з самого дитинства, було незвичайним.
Це доказ, що ми стежили за тобою з самого дитинства, юначе.
Це була сім'я, і тому...
ми досягли такого успіху.
Це найвідоміша пара Британії, джерело знімків і пліток.
Вітайте, Бекхеми!
Ви, Вікторіє, написали книгу «Вчуся літати»,
вашу автобіографію.
Девіде, а ви? Ви читали цю книгу з самого початку?
-Ні, я вже прочитав половину. -Половину...
Ми лежимо в ліжку, він читає книгу і так на мене дивиться.
Я кажу: «Боже. Що я там написала?»
Я казала Девіду вранці,
що ледве впізнаю нас із Девідом з тих часів.
Що?
Готуєш кукурудзу в качанах.
Знаю. Будемо дивитися на це і здригатися.
Вони — як два незнайомі персонажі.
Можна мені чашку чаю, принцесо?
Чи ти сама вирішуєш, коли мені пити чай?
Я скажу, коли тобі можна випити чаю.
-Я тут головна, не забувай. -Гаразд. Вибач, принцесо.
Я завжди була набагато відвертішою, ніж зараз.
Щодо болючої теми, яку ви підняли у своїй книзі,
про сера Алекса Ферґюсона, ви пишете,
що за чотири роки знайомства він з вами лише вітався.
Ви тепер зрозуміли чому?
Гадаю, у книзі є певні моменти, які я мусила згадати.
Але, зрештою, у неї чудові стосунки
з Алексом Ферґюсоном. Сером Алексом Ферґюсоном.
Маєте для нього прізвисько?
Ферґі.
Це остання гра вдома для «Манчестер Юнайтед».
Девід Бекхем.
Який блискучий гол!
Фантастичний гол Девіда Бекхема,
який збирає аплодисменти, чому б і ні?
Пам'ятаю, було очевидно,
що я йому не подобаюся.
«Манчестер Юнайтед» знову переміг.
У той час я не розуміла чому.
Гадаю, ця
піар-машина з боку Вікторії
втручається в його життя, і я кажу: «Так не можна».
...за відданість клубу. Це неймовірно.
Ситуація ставала дедалі напруженішою.
Струна була дуже натягнута.
Він подзвонив мені й сказав:
«Тату, мене взяли в збірну Англії».
Я: «Чудово». Він: «І мене зробили капітаном».
Я сказав: «Ні».
Ви будете пишатися тим, що очолите команду на чемпіонаті світу?
Я буду, схрестимо пальці, надзвичайно пишатися.
Я не міг у це повірити, якщо чесно.
Капітан збірної Англії.
Так.
Це важко.
Неоднозначний момент.
Капітан збірної Англії.
Я знаю. Це просто неймовірно.
Два роки тому англійські фанати ненавиділи мене найбільше.
Тепер я капітан збірної Англії.
Тисячі футбольних фанатів прибувають на «Олд-Траффорд»
на важливий відбірковий матч Англії проти Греції.
Очікування дуже великі.
Вони хочуть бачити Англію у фіналі наступного року.
Матч ще треба зіграти, та ми сподіваємося на перемогу.
Мене досі ненавиділи фанати збірної Англії,
і щоразу, коли я грав у якомусь матчі,
мене ображали, на мене кричали.
Але це була ідеальна ситуація.
Найважливіший матч збірної Англії,
в якому я грав за довгий час.
І це сталося
на «Олд-Траффорд».
Сонце світить на поле стадіону «Олд-Траффорд»,
а збірна Англія сьогодні одягнена в біле.
Моя улюблена форма збірної Англії.
Сподіваємося на відмінну гру від одного-двох.
Сьомий номер і капітан Девід Бекхем.
Зі мною, капітаном,
щоб ми пройшли на чемпіонат світу.
Може, нас чекає тривожне відкриття. Не знаю.
Усе було аж надто ідеально,
тож щось мало піти не так.
Харістеас пробиває! І Греція забила!
Команда Свена-Йорана Ерікссона відстає на один гол.
Який удар для Англії!
Боже.
Гарі Невілл хоче м'яч.
М'яч у нього. Знову на Бекхема.
Зараз для збірної Англії все йде не так.
Бути капітаном було йому важливо.
Але коли ти одягаєш пов'язку,
ховатися ніде.
Ти там.
Перерва на «Олд-Траффорд». Їх освистують.
Команду Девіда Бекхема освистують.
Це було жорстоко.
Бо від нього чекали більшого.
Англії потрібна нічия, щоб пройти на чемпіонат світу.
Це буде катастрофа й ганьба, якщо вони не пройдуть.
Як вони взагалі опинилися в такому становищі?
Пов'язка змусила Девіда подорослішати.
Ніколаїдіс за Грецію.
Бекхем відрізає його від м'яча
і забирає його сам. Приклад капітана.
Але кому його передати? Нікого нема.
Типу: «Я маю дещо довести».
Щоб усі замовкли.
Бекхем хоче забрати його і робить це.
Наші ніяк не можуть вибудувати гру, але один гравець невпинно шукає
шлях до перемоги.
Бекхем. Він грає по всьому полю.
Хай який бруд на мене лили роками,
я все забув.
Останні чотири роки були такими важкими,
що це негативно вплинуло на мене, настільки,
що я й сам не знав.
Подивіться, як Бекхем хоче повернути м'яч.
Він грає за двох.
Я просто хотів зробити щось, що виправило б мій вчинок у 98-му.
Бекхем грає за Англію.
Надія ще є.
Надію нам дає Бекхем.
Поки є Бекхем, надія є завжди.
Він заробляє штрафний, можливо, на передостанній хвилині матчу.
Я просто хотів усіх ощасливити.
Фірмовий удар Девіда Бекхема потрібен нам,
як ніколи.
Бекхем. Так!
Він зробив це!
Пам'ятаю, я сказав Бексу: «Щастя, що ти в нашій команді».
Він показав найкращу гру. Хлопець на ім'я Бекхем.
Як там його зачіска?
Це запам'ятають як його зоряний час.
Оце так трансформація. Тепер він національний герой.
Я очікував, що прийду на тренувальний майданчик,
а тренер скаже: «Неймовірно!»
А він буквально
навіть не згадав про гру.
Навіть не зга... Я такий: «Босе».
Сьогодні ми розкажемо вам, як Девід Бекхем
став світовим феноменом.
Ти думав колись, набиваючи м'яч у парку,
що колись можеш стати ще й моделлю?
Ні. У дитинстві я лише хотів грати у футбол.
-Це досі все, що ти хочеш? -Так.
Так.
Якщо у твоєму житті є сер Алекс Ферґюсон,
ти ставиш команду на перше місце.
Привітаймо аплодисментами
Вікторію та Девіда Бекхемів!
Скажіть, ваш хлопчик починає говорити цілими реченнями?
Він говорить уривками. Так.
А Бруклін?
Ти можеш бути окремою людиною, мати власний бренд...
але тут ти нормальний.
Гадаю, ти найбільш високооплачуваний спортсмен Британії, так?
Це гроші не за гру.
Девід...
Я називаю його Золоті м'ячики, бо щоразу...
Ні, бо ти заробляєш більше грошей, більша зірка, більше заголовків,
не думай, що ти крутий... Це не працює.
Девід Бекхем приховує нову зачіску.
Може, спершу поговоримо про зачіску?
Якщо хочете. Давайте.
Розкажіть. Чому ви вирішили це зробити?
Та просто так.
Я такий.
Нема нічого важливішого, ніж наступний удар по м'ячу.
Девід Бекхем має вивести Англію вперед
у матчі з Аргентиною.
Красунчик!
Карлуше, якщо захочете почати спочатку...
Ні, я намагатимуся говорити
-максимально природно. -Так.
Якщо хочете лаятися португальською, прошу.
Коли я приїхав у Манчестер...
Усі готові?
...я не був певен, чи Алекс Ферґюсон запросив мене, бо
я був тренером, чи тому, що я міг розмовляти трьома мовами.
У клубі є іспанці, французи, італійці,
португальці й англійці, тож був безлад.
Але я люблю думати, що він запросив мене
через мої тренерські здібності.
Карлуш Кейрош, про якого я нічого не знав,
не розумів, як він у нас з'явився,
але він з'явився.
Карлуш був дуже сильним і суворим. Наче вчителька.
Звертався за прізвищами.
«Фердінанде, принеси м'яч».
«Га?»
Карлуш міг ображати людей своєю манерою спілкування.
Він робив усе не так, як ми звикли.
Я ніколи з ним не ладнав.
Я любив його. Я любив Карлуша.
Поради від Карлуша Кейроша.
У тому сезоні...
Він утік від Девіда Бекхема.
...за нашими спостереженнями й аналізом ми почали відчувати,
що гра Девіда
стала погіршуватися.
Самуель перемагає у двобої з Бекхемом.
Мене розлютила ця ситуація.
«Що відбувається?»
Раптом з'явилася одна історія.
Та відома реклама гладіаторів.
Як виявилося, для цієї реклами
кілька гравців качали верхню частину тіла.
А якщо один гравець набирає
три-п'ять кілограмів у верхній частині тіла
без відповідної координації...
це може вплинути на його футбольну гру.
Було ясно, що це не той самий Девід.
Ось у чому проблема.
Я як професіонал ніколи, нізащо не вплутався б у ситуацію,
яка б змінила мій спосіб гри.
У 2003 році такі хлопці, як Девід,
не лише грали у футбол. Це були цілі компанії.
Люблю машини.
Це боротьба між тим, що діється на полі,
та поза ним.
У той період бізнес проникав на поле.
Зрештою ця ситуація вибухнула.
І я думаю, що кульмінацією всього цього став
інцидент в екіпірувальній.
Тож поговорімо про бутси.
Можеш описати, що передувало?
Ти там був?
Так, звісно.
То був мій бутс.
Оце воно, так?
Ось де творяться
всі так звані мрії.
Наскільки я пам'ятаю,
ми програли «Арсеналу».
Сер Алекс Ферґюсон має суворий вигляд, і не дивно.
Ми зайшли в роздягальню, а бос там лютує.
Я бачу по обличчю.
Коли бачиш таке обличчя боса, якось не хочеться бути поруч.
-Покажи, яке це обличчя. -Ні.
Це обличчя, яке ніхто не може імітувати.
Повір мені.
Коли програєш, знімаєш бутси,
відкидаєш убік, сидиш там і чекаєш, коли заговорить бос.
Вони знімають форму на підлозі.
Колись приходив помічник
і піднімав її.
Але сер Алекс проводив розбір польотів.
Типу: «Ти зробив це неправильно. Ти зробив те неправильно».
І він починає матюкати Девіда.
«Девіде, про цей гол. Ти не побіг за нападником».
І я повернувся до боса. Я сказав: «Ні».
«Гляньте відео», — каже Девід. Сер Алекс: «Мені не треба відео.
У мене є очі. Я пам'ятаю».
А потім я вилаявся. Я сказав слово на «х».
І побачив, як він змінився.
І я такий: «Чорт. Не варто було цього казати».
Ми всі робили це раз.
Кожен гравець, який довго був із сером Алексом,
казав йому йти на ***, один раз.
Але не більше.
Здається, я забагато разів сказав слово на «х»,
аж тут він...
...летить аж звідси,
він розлючено вдарив ногою купу одягу,
і вилітає бутс...
Я бачив, як летить мій бутс.
Я вдарив бутс. Той поцілив йому в голову.
Чесно, це сталося випадково.
...і ранить Девіда над оком.
Він не зміг би повторити, якби й хотів.
І я зробив так, а потім так,
а потім отак.
Що сталося? Тебе мусили тримати?
-Ти кинувся на нього? -Так.
Бос був дуже розчарований,
бо він не така людина.
Це була лише подряпина. Навіть шва не наклали.
Виглядало негарно.
Потім було фото зі швами і таким іншим...
Ну, так.
Я не буду про це говорити.
Добре.
Скажу одне: я думаю, що це було зрежисовано.
І, я ж кажу, там навіть шов не був потрібен.
Деталей мало. Тренер «Юнайтед» Алекс Ферґюсон
зізнався, що вдарив ногою бутс, випадково поціливши в Бекхема.
Щодо суботньої гри.
Перш за все, я маю наголосити,
як наголошував протягом 29 років моєї роботи тренером:
те, що робиться в роздягальні, — священне.
Через цей інцидент постає інше питання: хто злив дані газетам?
Пам'ятаю, того тижня до мене підійшов гравець
і сказав: «Бос звернувся до лікаря
і сказав: "Він роз'ятрює рану"».
А я цього не робив.
І всупереч багатьом повідомленням,
Девіду не наклали два шви на голову. Йому не наклали швів.
Це була подряпина,
і ми рухаємося далі, і це все, що можна сказати.
Чвертьфінал Ліги чемпіонів між двома грандами європейського футболу,
«Манчестер Юнайтед» і «Реал Мадрид».
На нас чекає дуже цікавий вечір.
Будьте уважні, бо куди б ви не пішли, завтра про це говоритимуть усі.
Команди виходять на поле.
«Реал Мадрид» завжди був з тих клубів,
грати за які мріють усі діти.
Це майже фантазія.
А суворо налаштований сер Алекс Ферґюсон запевнив нас,
що «Реал» з тієї ж планети, що і його гравці.
Я був радий бачити їх після виходу з роздягальні,
бо я фанат.
Список гравців такий...
Тож я відчайдушно хотів вийти на поле.
І що сталося?
Куди не глянь, усюди майбутні заголовки.
Перед грою тренер крикнув: «Девіде, можна тебе на два слова?»
Вони трохи поговорили, і Девід пішов.
Такий... Я знав, що щось не так.
Ось склад «Манчестер Юнайтед», і там шок.
Бекхем не грає.
Ти пам'ятаєш, що відчував?
Лють.
Оце так сюрприз, майже не віриться.
Девід закипів.
-Так. -Розлютився.
Бо його ще ніколи не викидали.
Замість Девіда Бекхема гратиме Уле Гуннар Сульшер.
Я відчував, що мав би грати на цій позиції.
Я був швидшим за Девіда.
І це Театр мрій.
Я не думаю, що хтось із вас задрімає під час гри.
На жаль,
той джентльмен на ім'я Роналду нас убив.
Пас на Роналду, який непомітно випередив Фердінанда.
Роналду забиває!
Розбиває серця.
Роналду розбиває на друзки надії «Манчестер Юнайтед».
Вони хизуються. Важко бути найвідомішою командою світового футболу
і бути скромними.
Їхнє місце на Олімпі, і вони це знають.
Розказати про Переса?
Так. Було б чудово.
Гаразд. Флорентіно Перес — неприємний тип.
Флорентіно Перес водночас керував великою транснаціональною
компанією і «Реалом Мадрид», найбільшим футбольним клубом у світі.
Його будівельний бізнес був прозою його життя.
«Реал» був поезією його життя.
Просто... Я привітаюся.
Дуже радий, пане президенте.
У будівельній компанії
він робив усе дуже виважено,
а в «Реалі» дозволяв собі поведінку без гальм.
Як невихована дитина.
Він нахабний аж до безсоромності.
Ось перепустка в клуб «Реал Мадрид».
Тому він мислив майже примітивно.
«Купимо найкращих гравців — і переможемо».
І водночас це буде приносити гроші.
Вітаю. Флорентіно Перес.
Поговоріть зі мною, і я... Ми зробимо це іспанською.
Так. Мені краще говорити іспанською, бо моя англійська зараз дуже погана.
Він також дуже цікавиться творами мистецтва.
Чудово. Гаразд. Починаємо.
Які були найкращі твори мистецтва
у футбольному світі того часу?
Луїш Фігу.
Сама елегантність.
Ми його купили. Он на стіні.
Хто ще? Зідан.
Баришніков від футболу.
Зідан теж на стіні.
Хто наступний?
Роналду, бразилець.
Найкращий бомбардир того часу.
Далі був Роберто Карлос,
бразилець. Прекрасно.
Вони, мабуть, були найкращими гравцями у світі, так?
Вони не були, «мабуть»,
найкращими гравцями у світі. Вони були найкращі. Безперечно.
Хто залишився?
Давид Мікеланджело.
Я пам'ятаю, як він вийшов.
Не варто недооцінювати гордість Девіда Бекхема
і те, як його зачепив сьогоднішній вибір.
Здавалося, у ньому палає
вогонь рішучості.
Бекхем.
Це один з найкрасивіших його голів, які я бачив.
Феноменально.
«Реал Мадрид» і Девід Бекхем були на той час, у 2003 році,
двома мегабрендами у футболі.
Отже, була певна комерційна, фінансова логіка
у злитті цих двох
величезних світових брендів.
Я точно знаю, чого хочуть мої фанати,
і я знав, що Бекхем був одним з тих гравців,
які народилися, щоб грати в «Реалі Мадрид».
Тому я зробив усе, що міг,
щоб придбати його.
«Реал Мадрид» розбив серця «Манчестер Юнайтед».
Гіпнотична, незабутня гра,
повна цікавих моментів.
До мене підійшов Зідан.
Він погано говорить англійською, Зідан,
і взагалі небагатослівний.
Він підійшов до мене, потиснув руку і сказав:
«Поїдеш у Мадрид?»
А я подумав: «Зідан справді це сказав?»
Мені сподобалася ця мить.
Краще не буває.
Але мене це не цікавило.
Моєю командою був «Манчестер Юнайтед».
Це був єдиний клуб, за який я хотів грати.
Але я також любив «Реал Мадрид».
Почнуться важливіші питання.
Що тепер зробить сер Алекс Ферґюсон?
-Добре. -Гаразд, Ніку.
Я знаю ваш клуб, ви ніколи не стоїте на місці, завжди дивитеся вперед.
чи відчуваєте ви цього літа, що маєте розвиватися?
Я не робитиму різких рухів чи чогось такого.
Ніхто не піде, гравці будуть тут,
а мені просто треба все налаштувати.
Сер Алексе, дякую.
Алекс Ферґюсон
постукав у двері,
зайшов, сів переді мною і сказав: «Справу зроблено.
Девід нас покидає».
Ось так просто. Як лід. «Справу зроблено».
І почав говорити про щось інше.
З радістю повідомляю,
що «Манчестер Юнайтед» погодився
на угоду
про перехід Девіда Бекхема у футбольний клуб
«Барселона».
«Що?»
Підходьте! Купуйте «Стендарт»!
«Юнайтед» погодився продати Бекса!
Як таке можливо?
-Ти чув про Бекхема? -Так.
Досі не вірю. Я спустошений.
Це найгірше, найгірше,
найгірше керування командою, яке я бачив.
Я подзвонив у клуб.
Спитав: «Можна поговорити з босом?»
І почув: «Ні. Він не хоче з тобою говорити».
Я кажу: «Дайте мені поговорити з босом, прошу.
Я маю знати, що він справді цього хоче».
Я благав би не їхати туди.
Чому ж не благав?
Бо я не міг зв'язатися з босом.
Гадаю, ці стосунки зайшли в глухий кут.
Я не збирався казати Девіду:
«Я тебе продаю», — щоб він спитав: «Чому?»
Не думаю, що я б змінив його думку. Не знаю.
Я не знаю.
Прийняте рішення було кращим.
Він пішов... Або йому не треба було йти.
Він міг би зостатися, якби хотів, але, гадаю, він знав, що час настав.
Але чи хотів я кидати «Юнайтед»? Звісно, ні.
Нізащо.
Це був мій дім.
Мої стосунки з босом завжди були особливими.
Так, у нас були певні розбіжності, але я любив його.
Ти ніколи не зможеш любити гравців усе життя. Ніколи.
Так не буде, бо...
ти обираєш гравця завдяки його грі на футбольному полі.
А не завдяки вашим стосункам поза полем.
Я ніколи цього не казав,
але я радий, що не говорив з ним,
бо думаю, це розбило б мені серце.
Але для мене це був кінець.
Це був кінець. Це...
Це був кінець для... На цьому все в «Юнайтед» закінчилося.
Це був кінець.
Так, він був
буквально з розбитим серцем,
просто за межами... Так.
Ще з 15 років
він знав лише «Манчестер Юнайтед».
Розумієте? Аж раптом...
Він, мабуть, так з цим і не змирився.
Він, мабуть, так і не змирився.
Ми були братами.
Це була сім'я.
Ніхто нікуди не збирався.
Ми з ним були з правого флангу.
Бо всі ми думаємо, що гратимемо за «Юнайтед» вічно.
Я мав прийняти рішення.
Тому я сказав: «Якщо ви хочете, щоб я пішов,
я не хочу, але якщо ви хочете, щоб я пішов...
Я хочу перейти в той клуб, у який хочу перейти я.
Якщо мене виженуть з "Ман Юнайтед", я хочу сюди».
Ідеально.
Пам'ятаю, як стояв на кухні.
Дзвонить телефон. Це Флорентіно.
Він сказав: «Девіде, хочеш грати за "Реал Мадрид"?»
«Так».
«Без проблем. Зробимо».
Може, це погано прозвучить, та з усією повагою до «Манчестер Юнайтед»,
як я вже казав, він просто народився, щоб грати в «Реалі Мадрид».
Ясно. І тоді ти кажеш Вікторії, що їдеш у Мадрид?
Що вона сказала?
«Тобто "Їдемо в Іспанію"?» «Ми їдемо в Іспанію». «Коли?»
«Годин через 12».
Я кажу: «Як це розуміти? Нам там нема де жити.
У нас немає шкіл для дітей.
Що ти собі думаєш?»
Але в реальності ми переїхали в Іспанію.
Ось так.
ЛИПЕНЬ 2003 МАДРИД
Девід Бекхем прибув у клініку Сарсуела,
це останній крок перед тим, як стати гравцем «Реалу Мадрид».
На нашу думку, у нього ідеальне здоров'я.
І здається, що він дуже врівноважений.
СТАДІОН «САНТЬЯГО БЕРНАБЕУ» ФК «РЕАЛ МАДРИД»
І я пам'ятаю, як був з президентом, його кабінет виходив
на ці вежі, і він каже:
«То Галактікос».
«У вас є Фігу, у вас є Роналду, у вас є Зідан».
Він мені: «Он та твоя». Я такий:
«Добре». Мені сподобалося.
Мадрид підписав контракт для цього?
Чи для цього?
Люди вже мали уявлення про мене.
Що я одружений з дівчиною зі Spice Girls. Про весь цей цирк.
Тож я хотів переїхати без зайвого шуму, лише я сам.
Той день, коли Девід Бекхем перейшов у «Реал Мадрид»,
був незрівнянним...
у підписанні контрактів з гравцями де завгодно
за всю історію.
Він прибув у місто так, ніби він президент Сполучених Штатів.
Це було божевілля, так?
Авжеж.
Це був найбажаніший квиток у місті.
Усі, хто мав якусь вагу в суспільстві Іспанії,
хотіли мати запрошення.
Політики,
судді, всі найуспішніші бізнесмени,
всі взяли з собою дружин, бо інакше
у їхніх шлюбах було б пекло до кінця життя,
якби їх не взяли на велику подію.
Доброго ранку.
Девід Бекхем тут, бо ми віримо в нього як у футболіста.
Він символ нашої епохи,
символ постмодерну.
Девіде, ласкаво просимо до ліги мрій.
Дякую, пані та панове.
Я завжди любив футбол.
Звичайно, я люблю свою сім'ю.
Але футбол для мене — це все.
Пам'ятаю, я повернувся до Вікторії.
І я не знаю, наскільки Вікторія була цьому рада...
але я сказав їй:
«Ми маємо вважати,
ніби це назавжди».
Не ідеально.
Вітаю в Мадриді, Девіде Бекхеме.
Коли я брав у нього інтерв'ю,
він прийшов босий. Не знаю, що це було.
Твоя іспанська, будеш працювати над нею? Старатимешся?
Аякже. Я вже почав її вчити.
Беручи інтерв'ю у відомих людей,
я бачу, що багато з них насправді покидьки.
Ваші діти, особливо Бруклін, швидко стануть двомовними.
Він може сказати «ола» і «адьйос».
Був цікавий контраст між тим,
наскільки великим і відомим був Девід Бекхем,
і тим, як ніяково він говорив на публіці.
Це дивовижний досвід, який у мене зараз починається.
Тут буде чудове життя для мене і моєї сім'ї.
І моїй сім'ї точно сподобається жити тут.
Девіде!
Пам'ятаю, перед першим тренуванням
я прийшов раніше за всіх,
тож був у роздягальні сам.
Сидів і чекав.
Нерв... Пітнів.
Я так нервував.
І
заходить Фігу.
-Добрий день. -Добрий день, Луїше. Я тут.
Тисне мені руку. «Вітаю».
-Роберто. -Заходить Роберто Карлос, тисне мені руку.
-Як ти? Добре? -Добре. А ти як?
Заходить Роналду.
Навряд чи я колись так нервував.
Тебе знудило?
Ні, мене не знудило, але...
Ми бачимо цього гарного хлопця.
Блондина, який буде в нашій команді.
РОБЕРТО КАРЛОС «РЕАЛ МАДРИД» 1996–2007
Гарний хлопець.
Усі хотіли мати зачіску, як у нього.
Але з моїм кучерявим волоссям...
РОНАЛДУ НАЗАРІУ «РЕАЛ МАДРИД» 2002–2007
...мені було важче копіювати його зачіску.
Пам'ятаю, ми грали в двосторонню гру.
Роналду збирався забити,
тому я робив підкат,
і під час мого підкату
він поставив ногу на м'яч і дивився, як я ковзаю повз.
«Гаразд. Це той рівень, до якого я маю дійти».
Чудове місце для інтерв'ю. Дуже гарно.
Але, звісно, всі хлопці говорять.
«Ну як тобі?» «Навіть не знаю, якщо чесно».
«Дуже непередбачувано. Не знаю, чи підійде він нам».
Увесь цей шум довкола нього,
дружина,
преса, про нього говорять.
Це створює нездорову атмосферу в роздягальні.
Головне, де він гратиме? З правого флангу Фігу.
А Фігу — один із найкращих правих захисників у світі.
Коли з'ясувалося, що, напевно, прийде Девід,
всі почали говорити. «Тепер він грає на твоєму місці. Бла-бла-бла.
Почнеться боротьба, конкуренція
між Луїшем і Девідом за позицію. Бла-бла-бла».
Мені не було страшно.
Фігу був на моїй позиції.
Я не хотів повертатися до Фігу й казати:
«Тепер тут я.
А ти де будеш грати?»
Знаєш, це ж Фігу.
Гадаю, на той час це було не те, що потрібно команді.
Чому, по-вашому, Перес його придбав?
Я не знаю. Спитайте президента.
Ми змогли потроїти наші прибутки.
Девід Бекхем буде на Далекому Сході з новим клубом, «Реалом Мадрид»,
який, звісно, заробить на новому підопічному.
Вони отримують половину прибутку від просування бренду Бекхема.
Одна з найприбутковіших рекламних поїздок.
Я бував у турах з «Юнайтед».
Це був зовсім інший рівень.
Пам'ятаю, ми приїхали в готель, і там було 10 000 людей
о четвертій ранку.
Тож це відбувалося через Бекхема.
Він привніс це шаленство.
Це більше нагадувало рок-гурт, ніж футбольну команду.
Це більше, ніж футбол.
Мова вже йшла не лише про любителів футболу.
Прихильниці серед жінок.
Ми любимо Бекхема!
На рекламних щитах було 40 реклам з Бекхемом і лише одна зі мною.
Це ми вперше їдемо по всьому світу.
Завдяки одному гравцю.
МАЛАЙЗІЯ
Нам було так комфортно у себе вдома в Іспанії.
Раптом ми на 30 днів залишилися без сім'ї.
Тож для нас це був геморой.
Ми казали: «Девіде, ми через тебе працюємо вдвічі більше».
Гей! Чуєш, сідай! Сядь!
Тепер цією піар-машиною володіє «Реал Мадрид».
Бекхем сприймається в Азії як культова фігура.
Газета «Сан» відправила репортерів по всьому світу, щоб знайти того,
хто не чув про Девіда Бекхема.
Бекхеме!
Зрештою вони знайшли таку людину, або сказали, що знайшли.
Єдиний чоловік у світі, який не знав Девіда Бекхема?
Пастух у Чаді.
А я, з іншого боку, зазвичай
була лиходійкою.
Ми маємо говорити про Іспанію, бо ми тут.
-Ти тут щаслива? -Так.
Тут чудово. Девід у захваті.
Відповідає іспанською на дзвінки.
Пам'ятаю,
як давала інтерв'ю для іспанського Vogue. Я була на обкладинці.
І в інтерв'ю вони сказали, що я ненавиджу Іспанію:
«Бо Іспанія смердить часником».
Я цього не казала.
Вона каже, що Іспанія смердить часником.
Якщо хочеш образити
іспанців,
засумнівайся в якості їхньої їжі.
Це був тяжкий злочин.
Учора ввечері Вікторія Бекхем вразила Мадрид
на першому світському заході в Іспанії.
Вона замовила овочі з рибою,
але з'їла лише три мигдалеві горіхи й випила води.
У багатьох статтях писали:
«Вона ненавидить Іспанію.
Ненавидить Мадрид».
Вона силувано посміхнулася і не говорила з пресою.
Річ була не в Іспанії.
У нас була сім'я, про яку треба було думати.
У мене було двоє дітей, Бруклін і Ромео.
І це, здається, ніхто не врахував, коли
мене критикували за те, що я не була в Іспанії з самого початку.
Дитина має ходити до школи.
Я не могла переїхати в Іспанію, не знайшовши школу для Брукліна.
-Так, ти почистив зуби? -Що?
Я була в Лондоні з понеділка по п'ятницю,
а потім стрибала на літак до Іспанії.
До того ж ми побачили її в черзі в ресторані гамбургерів.
Але все, що я робила, перекручували, виривали з контексту.
Вона тужить за Лондоном,
бо тут, у Мадриді, не знаходить звичного гламуру.
Але річ ніколи не була в Іспанії.
Сьогодні на стадіоні «Бернабеу» представили нового тренера «Реалу».
Хочу висловити вдячність
за цю можливість керувати й тренувати команду
«Реал Мадрид».
Коли я отримав запрошення від «Реалу Мадрид»,
це було щось неймовірне, бо я навіть не мріяв,
що до мене звернеться «Реал Мадрид».
Це один з найкращих клубів у світі.
Я був шокований.
Я був шокований, коли почув.
Тепер я починаю кар'єру в «Реалі», знаючи,
що граю для тренера, який не хотів, щоб я був у попередній команді.
Добрий день, пані та панове.
Це особливий день для Девіда Бекхема.
Девід Бекхем дебютує
у футболці «Реалу Мадрид».
Бекхеме!
У першому матчі
тиск був більшим, ніж завжди.
У мене було погане передчуття.
Усі ці фанати, здуріти, розумієте?
Для них «Реал Мадрид» —
найважливіша річ у житті. Це як релігія.
«Реал» зобов'язаний перемагати.
Тиск перемагати просто скажений.
Напередодні матчу
намагаєшся не нервувати...
і гнати подалі невпевненість у собі.
Ти хочеш бути впевненим,
але на думки впливає геть усе.
Я думав: «Чорт».
МАЛЬОРКА – РЕАЛ МАДРИД ПЕРША ВИЇЗНА ГРА СЕЗОНУ 2003/04
Я граю з усіма цими геніальними гравцями.
Вони ніби з команди мрії.
Але всі хочуть побачити, на що здатен Девід Бекхем.
Чи виправдаю я надії?
Це момент, коли я кажу: «Тепер я тебе судитиму.
Я тебе бачитиму.
Я побачу, який ти, і так далі».
Місцеві футбольні газети опублікували вісім сторінок про того чоловіка,
Девіда Бекхема.
Як він впишеться в цю команду?
Де була твоя позиція?
Я не знав, де буду грати.
Двоє гравців на одну позицію.
Це проблема.
Кейрош поставив його грати позаду мене, тож він мав...
Більше для мене бігати.
Фігу.
Ось Девід Бекхем.
Бекхем мав зробити те, чого ще ніколи не робив
в Англії чи «Манчестер Юнайтед»: грати трохи ззаду.
Зазвичай це означає небезпеку.
Девід Бекхем.
Слухайте,
знаю, ми знімаємо фільм про Девіда Бекхема,
співаємо йому дифірамби, але...
Девід Бекхем.
...він не зміг прийняти.
Повертає м'яч Ето'о.
Так!
Самюель Ето'о.
«Мальорка» виривається вперед, і вони це заслужили.
Безперечно.
Девід Бекхем якось ні до чого.
«Реал Мадрид» роздратований.
Подвійна заміна.
І це Девід Бекхем.
Його міняють.
Дивно, на початку другого тайму.
Очевидно, тренер Карлуш Кейрош
вважає, що треба щось із цим робити.
Потрібен час, щоб освоїтися.
Рим не за день будувався.
Фінальний свисток,
і «Мальорка» тріумфує.
Девіде, даси автограф моєму хлопцю?
Граючи за «Манчестер Юнайтед»,
навіть після програних матчів, навіть коли грав погано,
я знав, що щовечора йду додому, до своєї сім'ї.
А в Мадриді я не повертався додому до сім'ї.
І це було важко, не мати поруч сім'ї.
Люблю цю пісню.
Девідова улюблена.
-Так? -Так.
Вона не хотіла сидіти вдома.
Не хотіла ставати просто дружиною футболіста.
Ні.
Перейдімо до «репутація погіршиться».
І саме це мені в ній сподобалося з першого дня.
Пам'ятаю, я засмутився в телефонній розмові з Вікторією,
бо мені було самотньо.
А як щодо чуток, що ти не освоївся?
Девіду було боляче,
тому ми запросили групу друзів,
які б оточили Девіда, щоб йому стало легше.
Ми сказали йому, що будемо поруч,
якщо йому щось треба.
Але я досі пам'ятаю, як колись
побачив Девіда і Роберто Карлоса, що їдять за одним столом.
Я подумав:
«Як людина, що не знає англійської,
і людина, яка не говорить португальською чи іспанською,
провели разом дві години і сміялися?»
Це була мова жестів.
Він точно знав, що я йому кажу, і навпаки.
Здається, після цього він почав розслаблятися.
Є такий священний момент у тому,
що ти маєш бути бажаним,
щоб тебе любили
твої товариші по команді.
Ти маєш бути частиною групи в роздягальні.
Це перша гра Девіда Бекхема на «Бернабеу» перед фанатами.
Я хотів довести вболівальникам «Реалу»...
що виправдаю надії.
Але той стадіон...
там важко.
Тяжко.
Сьогодні тут повний аншлаг.
І ти виходиш і кажеш:
«Боже мій».
Він дуже лякає.
Ти бачив, як там грали чудові гравці, і вони не витримували тиску.
Він нервує.
Бекхем у центрі уваги.
Про нього стільки написано й сказано.
У попередній грі його замінили. Він протримався менше години.
Його знову попросили грати в захисті.
Він 14 років грав на правому фланзі.
Але в усіх великих гравців бувають моменти в житті,
коли вони знаходять новий вимір.
Зараз єдине, чого йому бракує в Іспанії, — це часу.
Усі хочуть, щоб він чудово грав зараз.
Йому треба було розслабитися, бо він грав не сам.
Якщо ми виграємо, то разом.
І якщо ми програємо, то теж разом.
Бачиш біля татуся? Бачиш у зеленому біля тата?
Дивися, яке довге в нього волосся.
Але те, що там була моя сім'я,
було для мене особливим подарунком.
Я почувався в безпеці.
«Мальорка» починає огризатися.
Бекхем виносить м'яч в підкаті.
Бекхем хоче всім щось довести.
Ми ще тільки розігріваємося.
Ось Луїш Фігу.
Зінедін Зідан.
Отепер починаємо грати.
Зідан.
Зідан навішує! Девід Бекхем бореться за м'яч.
І раптом
він почав вливатися в командну гру.
Тепер Бекхем.
Зі своєю чарівною правою ногою.
«Реал Мадрид» зголоднів за голами.
Девід Бекхем! Бездоганний навіс.
А я стояв на бічній лінії,
насолоджувався польотом м'яча...
Бекхем.
...і приземленням.
Зліт і приземлення.
Ось Бекхем.
Бекхем хоче стати диригентом атак.
За цим гарненьким личком... хвилинку.
«Реал Мадрид» виривається.
М'яч у грі.
І... Бекхем!
Є!
Як же відчувається полегшення!
Девід Бекхем забиває гол!
Він — зірка цього вечора! Ура!
Краса.
Кращий гравець матчу.
Досконала гра. Фігу теж доклався.
З навісу від Роналду.
Матч закінчився. І головна новина: Девід Бекхем забив
у дебюті вдома.
Було чудово.
-Ти круто розігнався з цією перемогою... -Так.
Аж доки, сам знаєш...
Бекхеми рекламували свій союз як шлюб, укладений на небесах.
Але сьогодні ці стосунки перебувають у центрі уваги не тому.
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова