Naaras ja uros voivat huonosti.
Uros ruokki minua kerran.
Toivottavasti hän ruokkii taas.
Naaras pelästytti setäni kotonaan.
Pelästytti? Kakkasiko hän?
Kyllä. Naaras osoitti häntä aseella.
Voiko sen sotatoimen vahvistaa?
Pyydän todistajanlausuntoa.
Se on vahvistettu.
Olen järkyttynyt.
Helvetti.
Pysy siinä.
Amy. Laske ase.
Älä liiku.
Soitan poliisille.
Mitä helvettiä? Mene pois!
Danny!
Hitto.
Danny!
Hitto.
Helvetti. Miksi pakotit minut tekemään noin?
Apua!
Hitto.
MITÄ TAPAHTUI? SOITA!
HALOO? KERRO, ETTÄ OLET TURVASSA
OLETKO KUNNOSSA? EI TOIMITETTU
Helvetti.
APUA.
DANNY SUISTI MINUT TIELTÄ. OLEN EKSYKSISSÄ.
EI TOIMITETTU
Hitto.
Jumalauta.
Vettä.
Täällä on joku. Luojan kiitos.
Huhuu?
Danny!
Haista paska! Jätä minut rauhaan!
Jätä sinä minut rauhaan! Pilasit elämäni!
Minäkö pilasin elämäsi? Mitä?
En ehkä näe Junea enää koskaan, senkin psykopaatti!
Veljeni kuoli sinun takiasi!
Mitä?
Onko Paul kuollut?
En tiedä. Luulen niin. Helvetti!
Mitä tapahtui?
Poliisit ampuivat hänet.
Hän yritti kiivetä muurin yli, ja hänet ammuttiin.
Näitkö hänen menevän ambulanssiin?
- Montako kertaa häntä ammuttiin? - En tiedä.
En nähnyt.
Sitten et tiedä.
Ehkä hän pääsi karkuun.
Niin voi käydä.
En tiedä. Olen eksynyt.
Haluan nähdä, onko hän kunnossa.
Tiedätkö, miten pääsen takaisin?
Loukkasin nilkkani, kun työnsit minut mäkeä alas.
Auta minut pois täältä, niin näytän tien.
En soita poliisille.
Missä aseesi on?
En tiedä. Kadotin sen.
Mistä tiedän sen? Olet patologinen valehtelija.
Koska ampuisin sinua sillä, senkin ääliö.
Hei! Tule takaisin.
Ei. Käytä kilttejä sanoja!
Haukuit minua valehtelijaksi.
En auta sinua, ellet käytä kilttejä sanoja!
Hyvä on.
Moottoritien liittymän lähellä on sairaala.
Hänet vietiin varmasti sinne.
Sinä et saa puhua Paulista.
- Onko selvä? - Yritin vain auttaa.
Jos kannan sinua, et saa puhua. Piste.
Ihan sama.
Täällä ei ole kenttää.
Mitä minä teen?
- Jos hän luulee voivansa viedä tytön... - Voitko pitää turpasi kiinni?
Onko tämä varmasti oikea suunta?
Tiedän, minne olen menossa. Mene noita puita kohti.
- Mitä puita? Ne ovat kaikki puita. - Niitä, joita osoitan, typerys.
Voi luoja.
- Tuntuu kuin kiertäisimme kehää. - Emme kierrä.
Selvä.
Onko sinulla mitään syötävää?
On. Odota.
Kiitos.
Ole hyvä.
- Olet oikea mulkku. - Tosi hyvää.
Miksi teit noin?
- Sinä aloitit. - Luoja.
Mitä sinä teet?
Lopeta.
Veljesi opetti tuon liikkeen.
Haista paska.
Ensi kerralla, kun joku tööttää, anna olla.
- Mieti ensi kerralla, ennen kuin tööttäät. - Miksi olet aina vihainen?
- Voisin kysyä sinulta samaa. - Ihan sama.
Tarvitsemme vettä.
Ihmiset pärjäävät päiviä ilman vettä, joten rauhoitu.
Tuo ei ole totta.
Eikö? Kauanko sitten?
En tiedä. Yhdeksäntoista tuntia.
19? Olen nukkunut 19 tuntia ilman vettä, idiootti.
Kuka nukkuu niin kauan?
Minulla oli huono päivä!
- Olet lapsi. - Olet vauva.
Et pysty edes kävelemään.
Ja sinä mokasit. En voi edes kantaa sinua.
Ei sillä ole väliä.
Minun pitää vain kestää yön yli.
- Joku löytää minut aamulla. - Aivan.
Luuletko, että joku etsii sinua?
George tuskin edes tietää, että olet kadonnut.
Hän ei kysele kuulumisia kaiken sen jälkeen, mitä sai kestää.
Et sinä ammu minua.
Rauhoitu! Jessus! Voi luoja.
Olet todiste siitä, ettei länsimainen terapia toimi itämaisiin mieliin.
Älä hitossa.
Etsi aloe veraa ja agaavea.
Seljanmarjoja myös.
Ala mennä.
Hyvä on.
Pysy näköpiirissäni, koska muuten ammun.
Minulla ei ole mitään menetettävää.
Mikä hitto seljanmarja on?
Voinko syödä tämän?
Et, ne ovat kukkia.
Mene kalliota kohti. Mehukas kama kukoistaa varjossa.
Voinko syödä tämän?
Kuuntele minua ja mieti, mitä sanoin.
Saako olla muuta?
Teetä? Jälkiruokaa?
Jatka suunsoittoa, niin et saa mitään.
Vau, selvä.
Tiedätkö, mikä ongelmasi on?
Ajattelet vain itseäsi.
Ongelmasi on se, että valitat vain kaikista muista.
Lakataan puhumasta.
Ota seljanmarjoja.
Ota nyt.
Ihan sama.
Mikä sotku.
Sitä syntyy,
tekee valintoja,
ja yhtäkkiä -
on täällä.
Hyvä yhteenveto.
Ovatko nämä seljanmarjoja?
Voi luoja.
Mitä me oikein söimme?
Jotakin myrkyllistä.
Etkö olekaan kasviasiantuntija?
Googlaan juttuja ja teeskentelen olevani.
Voi luoja, minä kuolen. Minä kuolen.
Taidamme olla pulassa. Tämä ei ole normaalia.
Menen hakemaan apua.
Ei, et pääse takaisin.
Haluan vain yrittää.
Hei!
Älä jätä minua tänne.
En voi liikkua.
Mitä tapahtuu?
- Mitä? - Mitä?
Mitä myrkky edes on?
Ne ovat vain kemikaaleja.
Mitä kemikaalit ovat?
En tiedä, Danny.
Miksi aasialaisilla on laktoosi-intoleranssi?
Ehkä koska -
maito ei kuulunut esi-isiemme ruokavalioon.
Siinä ei ole järkeä.
Kaikissa korealaisissa ruoissa on naudanlihaa.
Jos meillä on lehmiä, miksi emme joisi maitoa?
- Hei... - Tiedätkö?
Sinun pitää lopettaa kyseleminen.
- Kuulostat Junelta. - Äiti, miksi teet niin paljon töitä?
- Hyvä on. Oletko kunnossa? - Äiti, älä jätä minua!
Aika ei käy järkeen.
George sanoi, että aika on kuin...
Lapsena kaikki on pientä.
On tietty prosentti...
Helvetti. Sotken koko jutun.
On... Helvetti!
Pilaan kaiken.
Pitää mennä kotiin.
Kun tööttäsit minulle,
yritin palauttaa hibachi-grillit, jotka ostin tappaakseni itseni.
En saanut palauttaa niitä.
Maailma halusi minusta eroon.
Ehkä olemme siksi sairaita...
Pilasin kaiken.
He eivät saaneet edes college-hakemuksiani.
Auta Paulia.
Olet hänen isoveljensä.
Kuuletko nuo äänet?
En kuule mitään.
Sepä mukavaa.
Danny, sinun pitää oksentaa.
Se helpotti oloani.
Pissasin kerran jonkun vessan lattialle.
Minun vessaani.
Aivan.
Ei, vaan silloin, kun olin lapsi.
Se oli vahinko, mutta isäni löi minua.
Trauma pitää siirtää -
viattomalle valkoisen katumaasturin kuskille.
Kehomme imee ravinteita,
ja kusee ja paskantaa kaiken pahan ulos.
Olen tietoinen siitä.
Mitä jos teemme niin vauvoille?
Mutta kuten vanhemmat, he vain siirtävät traumansa.
Kukahan sen aloitti? Tiedätkö?
- Mitä olimme ennen apinoita? - Sieniä.
Emme olleet sieniä ennen apinoita.
Meillä oli häntä.
Joskus tunnen yhä, missä häntäni oli ennen.
Voi luoja, joku tulee.
Kiitos.
Paljon kiitoksia.
Mistä?
Mitä?
Se taisi auttaa.
Katso, nättiä kuin Skittles.
Nyt maistuisi Burger King.
Kaikki 80-luvulla syntyneet joutuivat kuseen.
Pikaruokaa, karkkia, passiivista tupakointia.
Mieti nyt.
Tulimme murrosikään, kun Internet keksittiin.
Kun muutimme kotoa, ethernetistä tuli juttu.
Aivan.
Kaikki se porno. Kartoittamatonta aluetta.
Se oli kuin villi länsi.
Ei tarvinnut edes etsiä. Otin, mitä oli saatavilla.
Me olimme koekaniineja. Meitä käytettiin hyväksi.
- Se on perseestä. - Olen kai samaa mieltä.
Entä jos...
Entä jos sukupolvemme alkoi kopioida pornoa,
jonka he näkivät tosielämässä?
Sitten tosielämästä tuli pornoa.
Digitaalinen analoginen silta.
Aivan.
Meidän takiamme kuristaminen on nyt tavallista.
Onko?
Kaikki nuoret tekevät sitä.
He eivät edes tiedä, ettei se ollut ennen yleistä.
Mitä?
Sitäkö veljeni teki?
Hän oli kovaotteinen, mutta parhaalla mahdollisella tavalla.
Oikeastaan älä koskaan... Lopeta.
Anteeksi, että kysyin. En halua tietää yksityiskohtia.
Anteeksi.
En edes tiedä, oliko Paulilla oikeaa tyttöystävää.
Olisi pitänyt puhua enemmän.
Oikeista asioista.
Hän olisi pitänyt siitä.
Hän halusi tuntea itsensä nähdyksi.
Niinhän me kaikki.
En halua kenenkään näkevän, kuka oikeasti olen.
Kerran olin niin kyllästynyt Georgen maljakoihin,
että rikoin yhden tahallani ja syytin Junea.
- Etkö pidä Georgen maljakoista? - Vihaan niitä.
En vain voinut kertoa hänelle.
En voinut kertoa moniakaan asioita.
Mikset?
Kun mikään paikka ei tunnu kodilta, sitä vetäytyy itseensä.
George ja June tuntuvat kodilta, vai mitä?
En tiedä.
Pidin ennen Junea ratkaisuna.
Kun hän oli vauva, katsoin häntä ja minusta tuntui,
että teinpä sinä päivänä mitä tahansa, hänen rakkautensa ei horjunut.
Olen jahdannut sitä tunnetta hänen kanssaan siitä lähtien.
Mutta hän vanhenee.
Hänen rakkautensa tulee ehdolliseksi.
Jos annat minulle tuon keksin, minä halaan sinua.
Paul on sellainen. On yhä.
Aivan.
Tajusin, että kun hän oli vauva,
hän ei koskaan rakastanut minua ehdoitta.
Vauvoja pidetään viattomina ja söpöinä, mutta ne eivät ole sitä.
Ne huutavat ja itkevät, koska eivät saa haluamaansa heti.
Ne ovat meistä julmimpia.
Niiltä vain puuttuu sanat tai valta tehdä asialle mitään.
Vauva, jolla on liikkuvuutta ja voimaa, on vain sarjamurhaaja.
Ja silti mieti,
että odotin, että sen pienen lapsen tekevän minusta kokonaisen.
Kun George ja työ eivät pystyneet siihen.
Miksi meidän on niin vaikea olla onnellisia?
Oletko kunnossa?
Söinkö Skittlesejä?
Jokin on vialla. Se iskee voimakkaasti.
Tuntuu kuin olisit pääni sisällä.
Puhutko sinä vai minä?
En ole varma.
Taisin puhua tästä yhtenä iltana.
Valvoin myöhään yöllä.
Äiti sai minut innostumaan Kmartin maemaesta.
Taisin olla 12- tai 13-vuotias.
Nousin sängystä ja kävelin veljeni luo.
Hän näki varmaan hyvää unta, koska hän hymyili.
Se suututti minua.
Tartuin lyijykynään ja aioin puukottaa Paulia silmään.
En tehnyt sitä, koska kun katsoin ylöspäin,
motellivieras tuijotti minua ikkunasta.
Luulin tehneeni sen.
Hetkinen.
Kuka minä olen?
Olet Amy.
Minä olen Danny.
Aivan, olen Amy.
Runkkasitko peppukuvalleni?
Anteeksi.
Ei se mitään, Danny.
Minäkin olen tehnyt häpeällisiä asioita.
Mikä tuo tatuointi muuten on?
Se on numero 22.
Mutta miksi 22?
Tiesitkö, että Joseph Hellerin kirjan nimi oli alun perin Catch-18,
mutta kustantaja muutti sen Catch-22:ksi?
En.
Niin kauan kuin muistan elämä on tuntunut siltä.
Ilman tilaa ei ole muotoa.
Valoa ei voi kokea ilman pimeää.
Olemme jumissa.
Aina kun yrittää pitää kiinni jostakin,
se katoaa.
En ole koskaan pystynyt kuvailemaan tätä tunnetta sisälläni,
mutta luulen, että se on se.
Pattitilanne.
Eikö?
Se on kuin tyhjiö.
Mutta ei ole. Se on tyhjä, mutta kiinteä.
Juuri niin, Daniel.
Tyhjä, mutta kiinteä.
Aivan pinnan alla.
Luuletko, että muista tuntuu samalta?
Tiedän, ettei Georgesta tunnu.
Toivottavasti Junesta ei tunnu.
En tiedä. Ehkä emme ole normaaleja.
Ehkä olemme liian sekaisin.
Tai ehkä normaalit ihmiset ovat vain harhaisia ja sekaisin.
Oli miten oli, siksi en usko Jumalaan.
Mitä tarkoitat?
Miksi Jumala tekisi tästä tällaista?
Jos Jumala on kaikki,
me olemme Jumala.
Se tarkoittaa, että Jumala on kuin me.
Ehkä siksi kaikki on niin kuin on.
Jumala yrittää vain olla tuntematta oloaan yksinäiseksi tyhjyydessä.
En ole koskaan puhunut kenellekään näin.
En minäkään.
Taidamme kuolla.
Niin minäkin luulen.
Näen elämäsi.
Voi sinua raukkaa.
Et vain halunnut olla yksin.
Sinun ei tarvitse hävetä.
Kaikki on hyvin.
Näen kaiken. Sinun ei tarvitse piileskellä. Ei hätää.
Tämän jälkeen ei ole mitään.
Olisi pitänyt tehdä näin useammin.
Mitä tuhlausta.
Teimme sen sentään kerran.
Niin.
Tämä on mukavaa.
Voi luoja.
Danny, herää.
- Olemmeko yhä täällä? - Kyllä.
Kuulen autojen ääniä. Olemme varmasti lähellä.
Hassua, että kiiruhdamme takaisin siihen paskaan, joka meitä odottaa.
Niin, no, meidän on kohdattava se. Helvetti.
Mutta voisimme hidastaa.
Hyvä on.
Tiedätkö mitä?
Sitä unohtaa, että LA on aika kaunis.
Niinpä. Siihen tottuu ja sitä pitää itsestäänselvyytenä.
Voi hitto. Tuolla on taloja.
Katso. Tuolla. Täällä on niin rauhallista.
- SAITKO JURISTINI SÄHKÖPOSTIN? - OLET UUTISSSA
ETKÖ VASTAA?
- SOITA - DANNY, SOITA ÄIDILLE
Täällä on kenttää.
JURISTINI YRITTÄÄ TAVOITTAA SINUA
PAINU HELVETTIIN!
Kiitos, Jumala.
Paul on elossa.
Voi luoja, se on mahtavaa.
Hitto, kenttä katosi.
Helvetti. Samoin.
Talot näyttivät olevan lähempänä.
Voi hitto. Taidamme olla lähellä.
Luojan kiitos.
Voimme varmasti selittää kaiken.
Hyvä asianajaja pitää sinut poissa vankilasta.
- Jos tarvitset apua taloudellisesti tai... - Ei, pärjään kyllä.
Kaikki järjestyy kyllä.
Oletko varma?
En ole, mutta...
- Tarvitsemme tauon. - Joo.
Okei.
- Kaikki hyvin? - Jep.
Varovasti.
- Joo. - Hei!
- Amy! Oletko kunnossa? - George?
Näpit irti hänestä!
Mitä?
Haluan vain tietää, pitääkö minun päästä luoksesi.
Kaikki haalistuu.
Mikään ei kestä.
Tekstitys: Anniina Mäkelä