Hunnen og hannen er ikke friske.
Hannen matet meg én gang.
Håper han mater meg igjen.
Hunnen skremte onkelen min hjemme hos henne.
Skremte? Slapp han en bæsj?
Ja. Hun siktet på ham med våpen.
Kan denne krigshandlingen bekreftes?
Jeg roper etter vitner.
Det er bekreftet.
Jeg er opprørt.
Faen.
Bli der du er.
Amy.
Legg fra deg pistolen.
Ikke rør deg.
Jeg ringer politiet.
Hva faen? Kom dere vekk!
Danny!
Helvete.
Danny!
Helvete.
Faen. Hvorfor fikk du meg til å gjøre det?
Hjelp!
Helvete.
Paul hva skjedde? ring meg!
hallo? si at du er i orden
går det bra? Ikke levert
Faen.
Hjelp meg.
Danny presset meg av veien. Jeg har gått meg vill.
Ikke levert
Helvete.
Pokker ta.
Vann.
Det er noen her. Gudskjelov.
Hallo?
Danny!
Faen ta deg!
La meg være!
Du ødela livet mitt!
Ødela jeg livet ditt? Hva?
Jeg får kanskje aldri se June igjen, din galning!
Broren min er død på grunn av deg!
Hva?
Er Paul død?
Jeg tror det.
Faen!
Danny, hva skjedde?
Politiet skjøt ham.
Han klatret over muren, og de skjøt ham.
Tok de ham inn i en ambulanse?
- Hvor mange ganger ble han skutt? - Jeg vet ikke.
Jeg kunne ikke se.
Da vet du det ikke med sikkerhet.
Kanskje han slapp unna.
Det kan ha skjedd, ikke sant?
Vet ikke. Jeg er bortkommen. Jeg må bare se om han er i orden.
Greit? Jeg bare... Vet du veien tilbake?
Jeg skadet ankelen da du dyttet meg ned bakken.
Hjelp meg vekk herfra, så skal jeg vise deg hvor veien er.
Jeg skal ikke ringe politiet.
Hvor er pistolen?
Jeg mistet den.
Hvordan vet jeg at du ikke gjemmer den? Du er en lystløgner.
Fordi da ville jeg ha skutt deg, din idiot.
Hei, kom tilbake!
Nei. Bruk fine ord!
Du kalte meg en løgner.
Jeg hjelper deg ikke med mindre du bruker fine ord!
Greit!
Det er et sykehus ved motorveien.
Tipper de kjørte ham dit.
Du får ikke snakke om Paul.
- Greit? - Jeg ville bare å hjelpe deg.
Hvis jeg skal bære deg, får du ikke snakke.
Samme det.
Det er ikke dekning noe sted.
Hva skal jeg gjøre?
- Hvis han tror han kan ta henne... - Kan du holde kjeft?
Ok? Går vi riktig vei?
Ja, jeg vet hvor vi skal. Gå mot de trærne.
- Hvilke? Det er trær overalt. - De jeg peker på, din dust.
Herregud.
- Det føles som vi går i ring. - Vi gjør ikke det.
Ok.
Har du noe å spise?
Ja. Vent litt.
- Takk. - Ja.
- Takk - Vær så god.
- Du er en drittsekk. - Knallgodt.
Hvorfor gjorde du det?
- Du begynte. - Å, gud.
Hva gjør du?
Stopp.
Broren din lærte meg det.
Faen ta deg.
Neste gang noen tuter på deg, bør du la det fare.
Tenk deg om før du tuter neste gang.
- Hva sier du til det? - Hvorfor er du alltid sint?
- Jeg kan spørre deg om det samme. - Samme det.
Vi trenger vann.
Mennesker kan gå dager uten vann, så slapp av.
Det er 100 prosent ikke sant.
Jaså? Hvor lenge da?
Jeg vet ikke. Nitten timer?
Nitten? Jeg har sovet 19 timer uten vann, din idiot.
Hvem sover så lenge?
Jeg hadde en dårlig dag!
- Du er et barn. - Du er en baby.
Du kan ikke engang gå.
Og du ødela for deg selv. Jeg kan ikke bære deg nå.
Spiller ingen rolle.
Jeg må bare overleve natten.
- Noen finner meg i morgen tidlig. - Akkurat.
Tror du noen leter etter deg?
George vet ikke at du er borte.
Han kommer ikke til å se til deg etter alt du gjorde mot ham.
Gi deg, du skyter ikke.
Slapp av! Herrejesus! Å, gud.
Du er faen meg bevis på at vestlig terapi ikke virker på østlige sinn.
Du sier ikke det.
Gå og finn aloe vera og agave.
Hyllebær også.
Kom igjen.
Greit.
Og bli hvor jeg kan se deg, for jeg skyter.
Jeg har ingenting å tape.
Hva faen er hyllebær?
Kan jeg spise dette?
Nei, det er blomster.
Gå mot steinen. Saftig dritt trives i skyggen.
Kan jeg spise dette?
Å, gud. Hør på meg og se etter det jeg sa.
Vil du ha noe mer?
Te? Dessert?
Fortsett å være frekk, så får du ikke noe.
Jøss, ok.
Vet du hva problemet ditt er?
Du tenker bare på deg selv.
Problemet ditt er at du bare klager på alle andre.
La oss slutte å snakke, ok?
Her, ta noen hyllebær.
Kom igjen.
Samme det.
For et jævla kaos.
Du vet, du blir født,
du tar valg...
...og så plutselig...
...er du her.
Flott oppsummering.
Er du sikker på at dette er hyllebær?
Herregud.
Hva faen har vi spist?
Noe giftig.
Jeg trodde du var planteekspert?
Jeg bare googler ting og later som.
Herregud, jeg kommer til å dø.
Jeg tror vi er i trøbbel. Dette...
Dette er ikke normalt.
Jeg går og finner hjelp.
Nei, du kommer deg ikke tilbake.
Jeg vil bare prøve.
Du!
Ikke forlat meg her.
Jeg kan ikke røre meg.
Hva skjer?
- Hva? - Hva?
Hva er gift?
Jeg tror det bare er kjemikalier.
Hva er kjemikalier?
Jeg vet ikke, Danny.
Hvorfor er asiater laktoseintolerante?
Kanskje fordi...
...melk ikke var en del av våre forfedres kosthold.
Nei, det gir ikke mening,
for alle koreanske retter inneholder storfekjøtt.
Hvis vi har kyrne, hvorfor drikker vi ikke melken?
- Hei... - Vet du hva?
...du må slutte å stille spørsmål, ok?
- Du høres ut som June. - Mamma, hvorfor jobber du så mye?
- Ok. Går det bra? - Mamma, ikke gå fra meg!
Tiden henger ikke på greip nå.
George fortalte meg at tid er som...
Når du er barn, er alt lite.
Det er en prosentandel...
Faen. Jeg roter det til.
Det er... Faen!
Faen, jeg roter til alt.
Jeg må hjem.
Den dagen du tutet på meg,
prøvde jeg å levere tilbake noen griller jeg kjøpte for å ta livet av meg.
De lot meg ikke returnere dem.
Det var som om verden ville bli kvitt meg.
Kanskje det er derfor vi er syke...
Jeg køddet det til.
De fikk ikke collegesøknadene engang.
Hjelp Paul.
Danny, du er tross alt storebroren.
Hører du de stemmene?
Nei, jeg hører ingenting.
Så fint.
Danny, du må kaste opp.
Jeg følte meg bedre etterpå.
En gang tisset jeg overalt på noens bad.
Ja, det var meg.
Å ja, stemmer.
Nei, jeg mente da jeg var barn.
Det var et uhell, men pappa banket livskiten ut av meg.
Nå må du gi traumet videre
til en uskyldig sjåfør i en hvit SUV.
Vet du at kroppen absorberer næringsstoffer,
og så pisser og driter den ut alt det dårlige?
Ja, Danny, jeg vet om det.
Hva om vi gjør det mot babyer?
Men som foreldre.
De pisser ned traumet sitt.
Lurer på hvem som pisset først.
- Hva var vi før aper? - Svamper.
Vi var ikke svamper før vi ble aper.
Vi pleide å ha haler.
Av og til kan jeg kjenne hvor halen min var...
Herregud, det kommer noen.
Takk.
Tusen takk.
For hva?
Hva?
Jeg tror det hjalp.
Se, det er fint, akkurat som Skittles.
Jeg har lyst på Burger King nå.
Alle født på 80-tallet ble ødelagt
av hurtigmat, godteri, passiv røyking.
Bare tenk på det.
Vi kom i puberteten da de oppfant internett.
Og da vi dro hjemmefra, ble Ethernet ei greie.
Ja.
All den pornoen. Uutforsket område.
Det var som Det ville vesten.
Jeg trengte ikke å lete. Jeg tok det som var tilgjengelig.
Vi var prøvekaniner, ikke sant?
Vi ble brukt.
Det er sykt.
Jeg kan vel være enig i det.
Yo, tenk om...?
Tenk om vår generasjon begynte å kopiere pornoen
som de så i virkeligheten?
Og så ble virkeligheten pornoen.
Som en digital analog bro.
Så...
...vi er grunnen til at kvelning er vanlig nå.
Er det?
Ja, alle ungdommene driver med det.
De vet ikke engang at det pleide å være uvanlig.
Hva?
Var broren min sånn?
Ja, veldig røff, men på en god måte.
Glem... Slutt. Ok?
Beklager at jeg spurte. Jeg vil ikke høre detaljer.
Beklager.
Jeg vet ikke engang om Paul hadde kjæreste.
Jeg burde ha pratet mer med ham.
Om ekte saker.
Han ville ha likt det.
Han ville bare føle at han ble sett.
Det vil vi alle.
Jeg vil ikke at noen skal se den ekte meg.
En gang var jeg så lei av Georges vaser,
at jeg knuste en med vilje og skyldte på June.
- Liker du ikke Georges vaser? - Jeg hater dem.
Jeg kunne ikke si det.
Det var mye jeg ikke kunne si.
Hvorfor ikke?
Når ingen steder føles som hjemme, trekker man seg tilbake.
George og June føles som hjemme, ikke sant?
Jeg vet ikke.
Jeg pleide å tro at June var svaret.
Da hun var baby, så jeg på henne og tenkte
at uansett hva jeg gjorde eller ikke gjorde den dagen,
ville hun alltid elske meg.
Og jeg har jaktet på den følelsen med henne siden.
Men hun blir eldre.
Og kjærligheten hennes kommer med betingelser.
Ja, hvis du gir meg den kjeksen, skal jeg gi deg en klem.
Paul var sånn.
- Det er han fortsatt. - Nettopp.
Jeg innså at da hun var baby,
hadde hun ikke ubetinget kjærlighet til meg.
Folk tror babyer er uskyldige og søte, men det er de ikke.
Nei, de skriker og gråter
fordi de ikke får det de vil ha med en gang.
De er de mest hensynsløse av oss alle.
De mangler bare ord eller kraft til å gjøre noe med det.
Et spedbarn med mobilitet og styrke er en seriemorder.
Og likevel, å tenke...
...at jeg forventet at dette barnet skulle gjøre meg hel.
Når hverken George eller jobben klarte det.
Hvorfor er det så vanskelig å være lykkelig?
Å, helvete, går det bra?
Spiste jeg Skittles?
Det er noe som ikke stemmer. Det skjer igjen.
Det føles som om du er inni hodet mitt.
Snakker du eller jeg?
Jeg er ikke sikker.
Jeg tror jeg snakket om en kveld
jeg var sent oppe
og mamma lurte meg skikkelig med den Kmart maemaen.
Jeg tror jeg var tolv eller 13 den gang.
Jeg sto opp og gikk bort til broren min.
Herregud, han må ha hatt en fin drøm, for han smilte og greier.
Gjorde meg så forbanna.
Jeg tok en trykkblyant og skulle til å stikke Paul i øyet.
Den eneste grunnen til at jeg lot være, var fordi da jeg så opp,
stirret en motellgjest rett på meg utenfor vinduet.
Jeg trodde det var meg.
Vent.
Hvem er jeg?
Du er Amy.
Jeg er Danny. Kom igjen.
Å ja, jeg er Amy.
Vent litt, runket du til rumpebildet mitt?
Beklager.
Det går bra, Danny.
Jeg har også gjort skamfulle ting.
Forresten, hva er greia med tatoveringen din?
Det er tallet 22.
Ja, men hvorfor 22?
Visste du at Joseph Heller kalte boken sin Catch-18,
men forleggeren endret den vilkårlig til Catch-22?
Nei.
Så lenge jeg kan huske, har det vært sånn det har vært å leve.
Kan ikke ha form uten rom.
Kan ikke oppleve lys uten mørke.
Vi sitter fast.
Ja, og hver gang du prøver å holde fast ved én ting...
...smetter den unna.
Jeg har aldri kunnet beskrive følelsen inni meg...
...men jeg tror det er det.
Catch-22.
Ikke sant?
Det er som et tomrom.
Men likevel ikke. Det er tomt, men massivt.
Ja, det stemmer, Daniel.
Tomt, men massivt.
Rett under overflaten.
Tror du andre føler det sånn?
George gjør ikke det.
Jeg håper June aldri gjør det.
Jeg vet ikke.
Kanskje vi ikke er normale.
Kanskje vi er for forskrudde.
Eller kanskje normale folk bare er forskrudde folk.
Uansett er det grunnen til at jeg ikke tror på Gud.
Hva mener du?
Hvorfor skulle en Gud gjøre det sånn?
Vel, hvis Gud er alt...
...så er vi Gud.
Det betyr at Gud er akkurat som oss.
Kanskje det er derfor alt er som det er.
Gud prøver bare å ikke føle seg alene i det store intet.
Jeg har aldri snakket slik til noen før.
Ikke jeg heller.
Jeg tror vi dør.
Det tror jeg også.
Jeg ser livet ditt.
Stakkars deg.
Du ville bare ikke være alene.
Du trenger ikke skamme deg.
Det går bra.
Jeg ser alt. Du trenger ikke gjemme deg. Det går bra.
Jøss.
Det er ingenting etter dette.
Vi burde ha gjort dette oftere.
Så bortkastet.
Men vi gjorde det én gang.
Ja.
Dette er fint.
Herregud.
Danny, du må våkne.
Er vi fortsatt her?
Ja.
Du, jeg hører biler.
Vi må nærme oss.
Det er litt morsomt at vi haster tilbake til elendigheten som venter på oss.
Ja, vel...
...vi må se den i øynene. Faen.
Ja, men vi kan gå saktere, ikke sant?
Ja. Greit, ja.
Vet du hva?
Man glemmer det, men LA er vakker.
Ja.
Du blir så vant til det at det er lett å ta for gitt.
Å, helvete.
Det er noen hus der borte.
Jøss.
Se. Der er de.
Det er så fredelig herfra.
- Fikk du eposten fra advokaten? - Du er på nyhetene
Skal du ikke svare?
- Ring meg - Danny, ring mamma
Jeg har dekning.
- Advokaten min prøver å nå deg - Finn min iPhone
jeg blokkerer deg!
Takk, Gud.
Paul lever.
Herregud, det er fantastisk.
Helvete, jeg mistet signalet.
Faen. Jeg også.
Husene så mye nærmere ut derfra.
Å, helvete.
Jeg tror vi nærmer oss.
Gudskjelov.
Vi kan nok forklare alt.
En god advokat kan holde deg ute av fengsel.
Hvis du trenger hjelp med noe,
- økonomi eller... - Nei. Det går bra.
Alt ordner seg.
Er du sikker?
Jeg er ikke det, men...
- Vi trenger en pause. - Ja.
Ok.
- Greit, går det bra? - Jepp.
Forsiktig. Ok?
- Ja. - Hei!
- Amy! Går det bra? - George!
Ikke rør henne!
Hva?
Jeg vil bare vite om jeg må komme meg dit du er.
Alt falmer.
Ingenting varer.
Tekst: Therese Murberg