Припиніть вогонь!
Усім відійти.
Я комісарка Лавель.
Кидайте зброю і виходьте з піднятими руками.
Ми не кинемо зброю.
Якщо вам потрібні коштовності, чому не заходите?
А я вам скажу. У мене їх немає. Тож я потрібен живим.
І це ще не все.
Якщо ви ввірветеся, ми помремо, але троє-четверо ваших теж помруть.
Мені мало що втрачати. А вам є що отримати. Тож перемовини.
І що ви хочете обговорити?
Дайте п'ять хвилин подумати.
Поки що я хочу, щоб ті четверо, що за фургоном, зникли.
Командо три, покиньте позицію.
Покиньте коридори. Це не навчання. Це терміново. Спокійно розійдіться.
Повторюю.
Покиньте коридори. Це терміново.
Спокійно розійдіться.
Швидше, відходьте!
Брюсе?
Агов.
Їдьмо звідси.
Наглядай за цими двома.
Анестезіолог?
Я це конфіскую.
Тримайся.
Брюсе?
Вибираймося.
Скільки минуло часу?
Гадки не маю.
Три хвилини.
Може, три з половиною.
Ваші п'ять хвилин закінчилися.
Покажіть, що ви готові до співпраці.
Гаразд. Я скажу, де половина прикрас.
Вони в поштовій скриньці на Максіма Ґіральда, 33, Париж.
Перевірте й поговоримо.
-Негайно відправте туди команду. -Так точно.
Ви помітили, що мегафон рухається однаково і з однією швидкістю?
Я подумала про те саме.
Вони заходять.
Байдуже! Біжи!
Як чарівно. Нам влаштували лялькову виставу.
Тут холості.
Отакої…
ПАПЕРОВИЙ БУДИНОК БЕРЛІН
Те, як я тебе кохаю
Забудь
Тебе ніхто не кохатиме
Ніхто не кохатиме, ні
Ніхто, бо я тебе кохаю Із силою усіх морів
Я тебе кохаю рвучкістю вітрів
Я тебе кохаю Крізь відстань і крізь час
Я тебе кохаю всім тілом і душею
Я тебе люблю, як хлопчина своє майбутнє
Я тебе люблю, як чоловік свої спогади
Я тебе люблю
Сюди.
ВІДБІРНІ ФРУКТИ З ВАЛЕНСІЇ
Бачиш магазин?
Піди купи клейовий пістолет для килимів.
Ні з ким не говори. Гаразд?
Давай.
Пройшли 400 метрів каналізацією, досі йдемо.
Це один тунель.
-Слухаю. -Комісарко.
Ми дещо знайшли.
Криміналісти проаналізували кілька підозрілих отворів
у квартирі Поліньяка.
Один був у стовбурі пальми.
Їх хтось прикрив. Усі діаметром дев'ять міліметрів.
Що це означає?
Згідно зі звітом,
в отворах могли бути камери спостереження.
Якщо за директором аукціонного дому стежили,
мабуть, це виключає його як підозрюваного.
Дякую.
Я поговорила з кількома криміналістами з Іспанії.
На ринку є лише одна дев'ятиміліметрова камера,
здатна записувати зображення та звук бездротовим способом.
Частота хвилі — максимум 100 метрів.
Тож за Поліньяком стежили з тієї ж будівлі.
Або ще краще — з будівлі навпроти.
Готель «Джоконда».
Ідеальне місце для спостереження, бо ніхто не дивиться, коли ти приходиш.
І у них є записи з камер спостереження. Чекаю в готелі.
Команди три і п'ять, на поверхню.
Гаразд. поклади ноги на цю перекладину. Руками тримайся за ту.
-Що ми робимо? -Готуємо сандвіч.
Що?
-Як у тебе з пресом? -Погано.
Дихай повільно. Сповільнимо серцебиття.
Попереду довга дорога.
Сімон — злодій.
Що ти знайшла?
Телескоп, наведений на мою квартиру.
У нього є модель аукціонного дому.
Фото коштовностей і… пістолет.
Господи.
Що робитимеш?
Що робитиму?
Подзвоню в поліцію.
Поліція. Слухаю вас.
Добридень. Мене звати Каміль Поліньяк.
Мені треба поговорити з комісаркою Лавель про викрадення коштовностей.
Будь ласка, зачекайте.
Я б довірила Сімону своє життя.
Ми прийшли повернути документи та пристрої вашого чоловіка.
Відкрийте той сейф.
Я не знаю коду.
Я жила з людиною, якої не знала.
Навіть не знала коду.
Останні кілька днів я це забагато казала.
КОНФІДЕНЦІЙНІ ДОКУМЕНТИ
НЕ ЗАБУВАЙ МЕНЕ
Де він це тримав?
У сейфі в його кабінеті.
Поліція зламала його, бо я не знала коду.
ПОБАЧИВШИ ТЕБЕ ОСТАННЬОГО ВЕЧОРА,
Я ВСЕ СЛУХАЛА "YOU KNOW I'M NO GOOD". СОФІ.
Пані Поліньяк?
Так, я ще тут.
Я інспектор Лоран.
Комісарка на операції. Ми намагаємося її знайти. Зачекайте.
Добре.
Франсуа завів сина на стороні.
А я про нього просила вісім років.
Ти такого не заслужила.
Хто ця пані?
Схоже, його теща.
Його інша теща.
Хлопчик схожий на Франсуа.
Козел він, твій Франсуа.
Це комісарка Лавель.
-Зірвалося. Набери її. -Зараз.
Дякую.
Вона вкрала твою ключ-карту. Як думаєш, що вона зараз робить?
Байдуже, є копія. Треба діяти швидко.
Мабуть, вже дзвонить у поліцію, щоб витягти чоловіка.
Тут я не впевнений. Спочатку вона подумає.
Це може дати нам шанс вибратися.
Десять хвилин.
Максимум 15.
Не знаю.
Це велика помилка.
Треба покинути Париж.
Немає сенсу тікати, якщо лишимо докази.
Щоб утекти, треба позбутися доказів,
що привернуть до нас увагу.
ХЛОРИД АМОНІЮ
Комісарко, ми знайшли двох підозрюваних, чоловіка й жінку.
Іспанці, 30 років. Вкрали поліцейську машину в лікарні.
Вони викрали двох поліцейських.
-Є зображення? -Ні.
Перекрийте всі дороги в радіусі 30 км
і нехай територію обшукує гелікоптер.
Увага всім підрозділам. Ми шукаємо поліцейську машину 224-R.
Викрали двох поліцейських.
Машину востаннє бачили на дорозі А77, у напрямку Сент-Елуа.
Нас шукає вся французька поліція.
Треба змінити машину.
РІЧКОВИЙ ПОРТ
Поверни тут. Може, вкрадемо човна.
Тримай зброю.
ПОРТ ЗАКРИТО
Залазьте. Хутко.
Не бійтеся. Я знаю, що роблю.
Тут вісім міліграмів пропофолу і вісім міліграмів діазепаму на людину.
Доза як для операції на відкритому серці.
Ви десять годин мирно спатимете.
Як діти.
Дуже вам дякую.
Якби не ви, я б могла не вижити.
Сподіваюся, ви трохи відпочинете і у вас не буде ПТСР.
Прощавайте.
Я спробую вкрасти катер.
Я позбудуся машини. Тримай.
Сподіваюся, у них є страховка.
Авжеж.
Рухається.
Заглушіть двигун.
Що відбувається?
Вийдіть, відчиніть задні двері.
Пане, я нічого не перевожу.
Відчинятимуть двері. Поклади голову на перекладину.
Коли скажу, вигнися вгору.
Давай.
Нічого немає.
Можете закривати.
Добре, дякую.
Тепер навпаки. Візьмися за перекладину і втиснися.
Давай.
Не можу.
Можеш, Камерон.
Усе чисто.
Можете їхати.
Він завів двигун.
Готово. Ходімо.
Ні. Приїхала поліція.
Я щойно прийшла.
Машин поки дві.
-Твоя коханка нас здала. -Ні.
Це хороші новини.
Якби вона здала, машин було б десять, а їх дві.
Вони шукають зачіпки. Погана новина — камери спостереження.
Ми не можемо зараз вийти звідси.
-Берліне? -Хакни готельні камери.
Я вже все видалила.
Тут поліція.
Відключи камеру в коридорі і видали останні чотири години записів.
З весільного залу теж.
Не можу. Ми на човні, на річці, тікаємо від поліції.
Чотири хвилини, інакше нам з Даміаном смерть.
-Що таке? -Потрібен сильніший сигнал!
Комісарка Лавель. Карний розшук.
Ми шукаємо двох гостей, що були тут останній тиждень чи два.
Ми не знаємо, скільки, але вони іспанці.
Так, можливо, це були наші гості, але я не впевнена.
Чекайте.
Здається, ця дівчина була в 313-му.
Зараз подивлюся.
Сигнал слабкий.
Їдь швидше. Потрібен інший ретранслятор.
Буде зроблено.
Дивно. Файли цих гостей видалені.
Але, наскільки я бачу, лише групові.
Пробачте. Тут перебували іспанці, лишалися у нас 17 днів.
П'ятеро виселилися пару днів тому.
Один з них сьогодні повернувся.
Він зараз у того гостя, що залишився.
Дивний чоловік. За весь час не пускав нас прибирати номер.
Він нагорі. Кімната 503.
Клич підкріплення.
-Фреде! Нікому не виходити з готелю. -Нікому.
У вас є кімната з камерами спостереження?
Так.
Я займуся камерами.
За мною.
Принесіть головний ключ.
Кейло, що відбувається?
Повільно. Сигналу немає.
Треба вибратися з каньйону. Можеш швидше?
Не можу!
Ви сходами. Уперед!
Вибачте, це терміново. Пробачте, терміново.
-Що таке? -Ми от-от вийдемо з каньйону.
Брюсе, швидше!
Це все відеоспостереження?
Має бути мережа. Ми вийшли.
Усе! Працює.
Бляха, Андресе, ходімо.
Я на сервері відеозапису.
Я маю вибрати записи з вами, інакше буде підозріло.
Видаляй усе. І вимкни камеру в коридорі негайно.
ВИДАЛЕННЯ СЕРВЕРА
Готово! Тепер камери.
Я не знаю, яка в коридорі. Вони підписані номерами.
Вали їх усі.
Це терміново.
НЕМАЄ СИГНАЛУ
Хтось вимикає камери спостереження.
Давайте ключ.
Швидше.
ОСТАННЮ КАМЕРУ ВИДАЛЕНО
Камери відключені!
Ходімо.
Ми майже на місці.
Поліція. Відчиніть!
Бляха, вони пішли. Пішли.
Вони досі в готелі.
Зачиніть усі двері, аварійні виходи та паркінг.
Їх жодного сліду.
Лайно.
Я мовчала з поваги.
Кожен може жити так, як хоче.
Твій чоловік, може, і не бандит, як Сімон,
але такий самий шахрай.
Ти порівнюєш мого чоловіка з крадієм, що стежив за мною в телескоп?
Звісно, ні.
Але твій чоловік сказав, що ваші стосунки сучасні.
Ти гуляла ночами.
Світ був твоєю богемною устрицею, бо ти була вільна.
Насправді не була.
Ти була самотня. А він тим часом…
Він плавав Нілом
з іншою жінкою, з раптовим сином і з запасною тещею.
Ти хочеш витягти з тюрми одного покидька, щоб посадити іншого?
Ні.
Я почуваюся ідіоткою.
І винною.
Ніякої провини, чуєш? Ні.
Поглянь.
Ти щось украла?
Звісно, ні.
У тебе є дитина, про яку з якоїсь причини
ти забула сказати?
Ні, але був роман.
Каміль, не порівнюй.
Буду відвертою. У цій історії невдах двоє.
Ти — невдаха номер один, з відзнакою.
Другий невдаха — твій чоловік. Єдиний, хто тут виграв, — це Сімон.
Нам треба зробити так, щоб виграла ти.
Вони хай будуть невдахами.
І як мені це зробити?
Забравши те, що він любить.
Його гроші.
Ні. Ти ненормальна.
Каміль, подумай.
Ти божевільна.
Що я зроблю чоловіку, який планував це роками?
Хтозна, як це вийшло.
-Може, він з організованої злочинності. -Байдуже.
Ти знаєш людину, яку всі шукають!
Один твій дзвінок, і його посадять на 20 років.
Але що ми виграємо? Нічого.
Скажи мені дещо.
На місці Сімона
ти б віддала частину здобичі, щоб тебе не посадили?
І скільки це буде?
Із 20 % ми б себе обдурили.
Із 60 % у нас можуть бути проблеми.
Отже, 40 %.
Мені паморочиться.
Навіть якби я погодилася на це божевілля, як нам знайти Сімона?
Це складна частина плану.
Усе, побачимося об 11-й.
Привіт. Ми з телепрограми «Золотий вибір».
У вас десять секунд на рішення.
Я пропоную…
за два ваші скутери 15 000 євро. Берете чи ні?
Час починається зараз.
І так ми втекли.
Люди думають, що тікати треба якомога швидше,
але у в'язницях повно таких швидкунів.
Треба брати приклад з майстрів, Гудіні, Коперфілда…
Вони зникають у нас на очах, лишаючи по собі одне питання…
Як вони це зробили?
Із цією метою Рой і Камерон подорожували, загорнувшись у брезент.
Чудова ілюзія, за якої, як би не шукала поліція,
їх не знаходили.
Вони проїхали 645 кілометрів, ніби на ліжку поїзда.
Дивилися на зірки.
Ми вже в Іспанії. Он Піренеї.
-Де? -Ото.
Чому ти завжди в рукавичці?
Я її ношу з 13 років.
Моя мама померла, народжуючи мене. Татові було дуже погано.
Йому довелося ростити мене.
Того, хто вбив його дружину.
Ми стали двома хлопцями, злими на світ.
Я — бо не мав мами, а тато мене ненавидів.
Тато — бо не мав дружини й ненавидів сина.
Я був дуже злий.
Не міг довго всидіти в школі.
Тож вже опівдні я тікав.
І куди ти йшов?
На закинуті ділянки.
З найкращими будинками, звісно.
Там билися одне з одним за все.
За м'яч, велосипед, дівчину…
І коли приходив додому,
зі школи вже дзвонили.
Тато саджав мене на стілець…
і казав щось таке…
Я тебе навчу сидіти на уроках.
«Це називається "самоконтроль"».
Ти навчишся не лізти в бійки.
І робити все, що заманеться.
Клади сюди руку.
Як це — ні?
І він припікав мені пальці.
Своєю сигаретою.
Мерзотник робив це повільно.
Бачиш, що можна сидіти спокійно?
Тому я втік з дому.
У 13 розпочав кар'єру злодія.
Я нічого не знав про мистецтво злочину.
До 17 років мене вже тричі судили.
Я постійно потрапляв у колонію.
А тоді зустрів Берліна.
Пробач.
За що?
Я розповідала про мої проблеми, а ти мав свої.
Козел теж з тих часів?
Це ідея Берліна.
Он як?
Він сказав: «У нас із тобою сидить диявол.
Коли він тебе покличе наступного разу…
ти захочеш розтрощити комусь голову і кинути його вмирати…
подивися на своє татуювання і влупи по дияволу».
Пам'ятаєш хлопця з перегонів?
Я надер тобі дупу!
Раніше я б схопив гайковий ключ і розбив би йому голову.
Завдяки Берліну я глянув на козла
і подолав його.
Зупиняємося. Готуйся.
Давай.
Брюс і Кейла пропливли 130 миль на катері в 300 кінських сил.
І кинули його біля Ангулему.
Вони проїхали ще 190 кілометрів сільськими дорогами,
поки не дісталися судноплавної річки Дордонь.
Кожна зміна маршруту була проривом.
Вистежити їх стало дуже важко.
Кейла придумала, як їм безпечно допливти до лиману Бордо.
Добрий вечір.
Вибачте, у вас є плани на завтра?
Звідти їм було кілька миль морем до Іспанії.
Те, що могло бути панічною втечею,
перетворилося на круїз.
Що може бути романтичніше за плавання річками Франції?
Я хочу тобі дещо сказати.
Звісно. Що таке?
Ну, я не знаю, як…
просто…
Дякую, що врятував.
Ось, що я хотіла сказати. Зі змією, в лікарні і все таке. Дякую.
Будь ласка.
Я теж маю тобі дещо сказати.
Коли я ніс тебе на спині через ліс,
ти зісковзувала, бо втрачала сили…
І потім,
коли ти взяла мене за руку в машині, я майже не відчував твій пульс.
Я думав, що ти вмираєш.
Тоді я зрозумів, як боляче мені буде втратити тебе.
І що, якщо я тебе врятую,
мені не вистачить зустрітися на каву після роботи.
Чи обмінюватися різдвяними листівками.
І так, я міг би сваритися з тобою до кінця життя.
Але такі жінки, як ти, не помічають таких, як я.
Я не знаю, що буде завтра.
Тому краще скажу.
Схоже, я починаю тебе кохати.
Дуже сильно.
Час розходитися.
У тебе твої банки, у мене мої.
Знаєш, як дістатися свого турка?
Так. Його звати Бурак.
Мій теж турок. Еркан.
Якщо вийде, побачимося за три дні.
Бережи себе.
Ти теж.
Скажи, що це не повториться.
Прошу. Пообіцяй мені.
Я більше не можу стримуватися.
Обіцяю.
Тим часом на околицях Парижу
влаштували четверте коло за 60 км від столиці.
ІСПАНІЯ
Виїхати дорогою ставало набагато складніше.
Тож ми стали тими спортсменами,
якими люди захоплюються, коли ті піднімаються на гору,
і думають: «Вони неймовірні».
У нас пішло чотири дні, щоб перетнути Францію від піка до піка.
Ми їхали найнепривітнішими місцями.
Не покидали гір.
І приїхали останніми.
Ми провели час на самоті в чудовому місці,
чекаючи, коли все стихне.
Коли ми вже не будемо в новинах.
Коли знатимемо, що поліції не залишиться жодної нитки.
Єдина нитка, що вела до нас, належала іншій особі.
КАФЕ «БУЕНОС-АЙРЕС»
МАДРИД П'ЯТЬ МІСЯЦІВ ПО ТОМУ
Я планувала поїхати на південь Аргентини. Дуже хочеться.
Гадаю, тобі сподобається.
Там багато гарної природи.
Де ти є?
Ми були разом усю ніч,
але ти не пробув зі мною й десяти хвилин.
Я намагаюся пережити невдалий роман.
Побачивши тебе вчора,
я подумав, це кінець мого старого життя.
І початок нового.
Але вранці я знов відчув ту порожнечу.
Мабуть, нам варто піти.
Так. Так, варто.
Я ховалася там сім днів.
У кафе, про яке ти розповідав.
Щоразу в Мадриді я йду в одне місце,
у кафе «Буенос-Айрес».
І вчора нарешті побачила тебе.
Була зла і хотіла тебе здати.
Зробити тобі боляче, як ти мені.
Ти був з жінкою.
І… моє серце пропустило удар.
Я зрозуміла,
що просто дурила себе бажанням помститися.
Я хотіла тебе побачити.
Це все, чого я хотіла.
Я не міг припинити думати про тебе.
Та жінка…
Це єдиний раз, коли я спробував тебе забути.
Але не зміг.
Як я тобі повірю? Я була у тебе в номері і все бачила.
Телескопи, макет…
Навіть пістолет.
І все одно я така дурепа,
що могла б тобі повірити, якби ти зараз сказав,
що ти не злодій.
Я цього не скажу, бо це неправда.
По-перше, мене звати Андрес.
Андрес де Фонойоса.
-Браво. -Я тобі багато про що брехав.
Але я не мав вибору.
Просто так сталося, що…
шпигуючи за твоїм чоловіком, я закохався в тебе.
Безнадійно.
Так тобі!
Ти за це отримаєш 20 років. Попався.
Я побачив, як ти встала серед ночі.
Меланхолійно читала. Танцювала.
Пішла з собакою робити світ своєю устрицею.
Я хотів бути тим собакою,
щоб лишатися з тобою до кінця життя.
Я не міг кинути ні справу, ні тебе.
Ти маєш зрозуміти. Я не міг розповісти.
І не міг зупинити пограбування.
Ні, я не можу.
Мені треба в туалет.
Він там.
У сраку все це.
Звісно, я можу.
Їдьмо звідси.
Вітаю.
Заступниці інспектора. Що вас привело?
Я не можу відмовитися від подорожі в Париж.
Ми приїхали по новини про нашу справу.
Я швидко.
Криміналісти проаналізували та записали
ДНК з кімнати в готелі і з фургона.
Було знайдено понад 2 580 різних зразків.
Ніби по кімнаті розкидали
біологічні залишки всіх рас з усіх континентів.
Жоден з них не притягався, нема з чим порівняти зачіпки.
Це все, що у нас є.
Деякі фотороботи від різних свідків.
Можливо, вони виграли цю битву,
але вони крастимуть знову.
І ми вже будемо готові. Чекатимемо.
Ми маємо розповісти дещо важливе.
Так, гроші не компенсують біль і приниження, яких ти заподіяв.
Не кажучи вже про супутні збитки, наприклад, мій шлюб.
Але перейду до справи.
Ми хочемо 40 % здобичі в обмін на моє мовчання.
Інформацію, яку я на тебе маю, хочуть поліції кількох країн.
І що саме це за інформація?
Я не казатиму такому професіоналу, як ти,
що ми зробили копії касети.
Ось три інші касети.
Ця з твоєї кімнати, із сейфа і з бардачка в машині.
Звісно, все стерто.
І, поки я не забув, це зачіпка, яку ти лишила в туалеті.
Клейка стрічка зі слідом шнура мікрофона.
Я теж маю що сказати.
Подякуй мені за супутні збитки, про які ти говориш.
Я не потопив твої стосунки з Франсуа.
Вони були на дні, коли я з'явився.
Він був твоїм тимчасовим сусідом, а не коханням життя.
Він міг любити тебе у свій дурний спосіб,
але не міг зробити тебе щасливою.
Я нагадав тобі, якою щасливою ти можеш бути.
А ти — мені.
По-друге,
наші стосунки не були інтрижкою.
Вони справжні.
Це справжнє кохання.
Воно пережило ті місяці, що ми не бачилися. Усі ці ризики.
Відстань.
Біль.
Ми не стрималися, коли зустрілися.
Ти прийшла вимагати у мене,
і я це відчув.
Бо це справжнє.
І нестримне.
Його не проігноруєш, ніяк.
Це слон у кімнаті.
Слон під загрозою вимирання.
Більшість людей помирають, навіть близько не переживши подібного.
Ти мене обдурив.
Використав мене.
Ні, Каміль.
Я нічого не виграв тим, що був з тобою.
Лише мав, що втратити, і попри це
я б ризикував цим скільки завгодно,
щоб знову зустріти тебе.
І по-третє,
навіть якщо тобі більше нема чим мене шантажувати,
я погоджуюся на вимагання.
Але ти маєш знати,
що всі прикраси і коштовні камені
перетворюють на нові вироби в Туреччині.
Треба змінити матеріал,
щоб нас не спіймали з доказами.
Це перший платіж. Щойно надійшов з Анкари.
Тут 3 800 000 євро.
Я відправлю тобі решту грошей, коли вони мені надійдуть.
-Тебе влаштовує? -Так.
Нас влаштовує.
ФРАНЦІЯ
Кому потрібна комфортна любов?
Іноді ми не маємо вибору.
Але ви погодитеся, що божевілля і шаленство
недоречного кохання набагато цікавіше.
Його таємність.
Ви ризикуєте власним життям.
Ставите все або нічого.
Катаєтеся на американських гірках бажання і болю.
23 ЧЕРВНЯ. БАР «СИНІЙ МІСЯЦЬ» СІНГАПУР. КОХАЮ
Живете як на пороховій діжці, доки воно триває.
Кохання — це єдине, заради чого варто жити.
Не забувайте цього.
Було кілька неприємностей. Я втратив свою частку.
Треба красти знову.
Що ж, чудово.
Я втомився сидіти у відпустці.
Переклад субтитрів: Ольга Галайда