Не стріляти!
Всім відійти.
Я комісарка Лавель! Киньте зброю
і виходьте з піднятими руками.
Ми не кинемо зброю.
Якщо вам потрібні кляті коштовності, зайдіть і заберіть.
Даю підказку: у мене їх нема, тому я вам потрібен живим.
Дам ще одну підказку: якщо зайдете, ми помремо, але заберемо з собою ще трьох чи
чотирьох ваших.
Я мало що втрачу, а ви можете багато виграти, тому краще нам домовитися.
Про що саме ви хочете домовитися?
Дайте п’ять хвилин на роздуми.
Поки що нехай чотири типи, яких я бачу за фургоном, заберуться геть.
Третя група: залишити позиції.
Звільність коридор. Це екстрений випадок.
Організовано залиште ділянку.
Я повторюю.
Звільність коридор. Це екстрений випадок.
Організовано залиште ділянку.
Ну ж бо, ну ж бо! Розійдіться!
Брюс?
Агов. Агов. Ходімо.
Пильнуй цих двох, так?
Анестезіолог?
Це конфісковано.
Тримайся.
Брюсе?
Не помітив.
Скільки минуло часу?
Звідки знаю. Хвилин шість,
шість із половиною.
Вже минуло п’ять хвилин!
Покажіть готовність із нами співпрацювати!
Добре. Я скажу, де схована половина коштовностей.
У поштовій скриньці тридцять три на Рю-де-Максим-Гіральд. У Парижі.
Перевірте, і продовжимо.
Негайно відправте групу за адресою.
Гаразд.
Помітила, що гучномовець завжди з’являється в одному місці і з однаковою
швидкістю?
Якраз думала про те саме.
Дідько, Рою, вони заходять!
Начхати! Біжи!
Яка несподіванка. Нам влаштували театр маріонеток.
Вони холості.
Вуаля-а-а.
ПАПЕРОВИЙ БУДИНОК БЕРЛІН
Те, як я тебе кохаю
Забудь
Тебе ніхто не кохатиме
Ніхто не кохатиме, ні
Ніхто, бо я тебе кохаю Із силою усіх морів
Я тебе кохаю рвучкістю вітрів
Я тебе кохаю Крізь відстань і крізь час
Я тебе кохаю всім тілом і душею
Я тебе люблю, як хлопчина своє майбутнє
Я тебе люблю як чоловік Свої спогади
Я тебе люблю
Туди.
ВІДБІРНІ ФРУКТИ З ВАЛЕНСІЇ. 1984
Бачиш магазин?
Зайди й купи клей-пістолет із контактним адгезивом для килимів. Ні з ким
не розмовляй. Добре? Вперед.
Пройшли по каналізації 400 метрів. Йдемо далі.
Тут лише один тунель.
-Комісарка Лавель. -Комісарко.
Ми дещо знайшли.
Криміналісти проаналізували кілька підозрілих отворів.
Один був у стовбурі пальми. Хтось їх замаскував.
-По дев’ять міліметрів. -Дайте.
Що це?
Згідно зі звітом,
Там могли бути камери спостереження.
Якщо хтось стежив…
…За директором аукціонного дому, це викреслює
Його зі списку підозрюваних.
Дякую.
Я поговорила з кількома криміналістами з Іспанії.
На ринку доступна лише одна дев’ятиміліметрова камера,
здатна працювати бездротовим пособом.
Максимальний радіус дії - 100 метрів.
Тож за Поліньяком стежили з тієї ж будівлі.
Або ще краще. З будівлі навпроти.
У готелі Джоконда.
Ідеальне місце, щоб шпигувати, бо у ніхто не питає, чого ти тут ходиш.
У них є записи з камер. Чекаю у готелі.
Група 3 і 5, підніміться на поверхню.
Добре. Засунь ноги під перекладину,
а за ту потім триматимешся руками.
Рою, поясни, що ми робимо?
Сандвіч з брезенту.
Що?
Слухай, як у тебе з пресом?
Кепсько.
Дихай повільно, треба знизити темп серцебиття.
Попереду довга подорож.
Сімон злодій.
Що знайшла?
Телескопи направлені на мій дім.
Макет аукціонного дому.
Фото коштовностей і пістолет.
Боже.
Що робити?
Дзвонити в поліцію.
Так, поліція, слухаю.
Добрий день. Це Каміль Поліньяк.
Я хотіла б поговорити з комісаркою Лавель щодо пограбування коштовностей.
Зачекайте, будь ласка.
Я так сліпо довіряла Сімону, Сьюзі.
Ми повертаємо вам документи і речі вашого чоловіка.
Треба відчинити цей сейф.
Виявляється, я жила з людиною, якої не знала.
Я навіть не знала комбінацію.
Останніми днями я надто часто казала цю фразу.
НЕ ЗАБУВАЙ МЕНЕ
Де твій чоловік все це зберігав?
У сейфі в його офісі.
Поліція його зламала, бо я не знала код.
ВОСТАННЄ, КОЛИ МИ БАЧИЛИСЯ
Я СЛУХАЛА "YOU KNOW I'M NO GOOD" БЕЗ ЗУПИНУ. СОФІ
Мадам Поліньяк?
Так, так, я тут.
Це інспектор Лоран. Комісарка зараз на операції.
Ми намагаємося додзвонитися. Будь ласка, зачекайте.
Добре.
У Франсуа дитина, а ти не знала.
А я вмовляла його вісім років.
Ти на таке зовсім не заслужила.
Хто ця жінка?
Схоже свекруха. Друга свекруха.
Хлопчик викапаний Франсуа.
Цей Франсуа сучий син.
Комісарка Лавель, слухаю.
Зірвалося. Передзвоніть.
Зараз.
Дякую.
Ця жінка вкрала у тебе ключ від номеру. Як думаєш, що вона зараз робить?
Мені байдуже, що вона робить, ми маємо копію. Треба поквапитись.
Вона дзвонить у поліцію, щоб витягнути чоловіка з в’язниці.
Не знаю, чи вона це зробить. Вона думатиме.
Це дасть нам час, щоб забратися.
Десять хвилин. Щонайбільше п’ятнадцять.
Не знаю, не знаю. Боюся, це велика помилка.
Нам треба тікати з Парижа.
Який сенс тікати, якщо лишимо купу слідів?
Єдиний спосіб лишитися вільними на все життя – не лишити жодного доказу, який
може вивести на нас.
ХЛОРИД АМОНІЮ
Комісарко, знайшли двох підозрюваних.
Іспанці, 30 років. Вкрали патрульну машину біля лікарні.
Викрали двох поліцейських. У Невері.
-Є їх фото? -Немає.
Перекрийте всі дороги в радіусі 30 км.
Прочешіть територію на гелікоптері.
Увага всім підрозділам. Розшукуємо патрульну машину два-два-чотири-Ер.
Двох поліцейських викрали.
Машину востаннє бачили на А-сімдесят-сім, в напрямку Сент-Елуа.
Вся французька поліція розшукує нас на землі і в небі.
Змінимо машину.
РІЧКОВИЙ ПОРТ
Їдь туди. Може вкрадемо човен.
Міцно тримай зброю.
ПРИЧАЛ - ЗАЧИНЕНО
Гаразд.
Всередину. Хутко.
Спокійно, я знаю, що роблю.
Тут 8 міліграмів Пропофолу і 8 міліграмів Діазепаму на людину.
Така ж доза як для операції на відкритому серці.
Тс!
Ви спокійно спатимете 10 годин.
Як дитя.
Дякую.
Якби ви не зупинили машину, я могла б не вижити.
Сподіваюся, ви відпочинете і у вас не буде ПТСР. До побачення.
Спробую вкрасти катер.
Позбудуся машини. Тримай.
Сподіваюсь, вона застрахована.
Звісно так. Хе.
Вже рушає.
Вимкни двигун.
Що таке?
Вийди з машини і відчини задні двері.
Всередині немає товарів.
Відчиняють двері. Хапайся за перекладину, поклади на неї голову.
Коли скажу, вигни тіло як тільки можеш.
Зараз.
Товарів нема.
Все гаразд, зачиняй.
Добре, дякую.
Піднімаються. Тепер навпаки – хапайся і тисни вниз.
Зараз.
Не можу.
Можеш. Можеш, Камерон.
Все чисто.
Добре. Можеш їхати.
Завів двигун.
Готово. Ходімо.
Не рухайся. Поліція приїхала.
Я щойно приїхала.
Поки лиш дві машини.
Твоя коханка таки нас здала.
Ні, ні, ні, ні. Це гарна новина.
Якби здала, приїхало б десять машин, а не дві.
Та вочевидь у них є зачіпка, хочуть подивитися записи з камер, і це погана
новина.
Тепер не можна виходити з номеру.
Берлін?
Кейло, зламай систему безпеки готелю і зітри все.
Я вже давно все стерла!
У вестибюлі готелю поліція,
Вимкни камеру у коридорі, щоб ми могли вийти, і потім зітри останні години з
жорсткого диску, включно з банкетним залом.
Я не можу, ми у катері на річці, тікаємо від поліції!
У тебе чотири хвилини, інакше ми з Даміаном мерці.
Що сталося?
Сигнал заслабкий!
Комісарка Лавель, кримінальний відділ.
Ми шукаємо двох людей, які могли зупинитися у цьому готелі тиждень тому.
Можливо раніше.
Ми не знаємо, скільки їх, але вони іспанці.
Можливо вони були серед гостей готелю, але… Ф… Я не впевнена.
Так.
Зачекайте.
Здається, ця дівчина жила у номері триста тринадцять.
Я перевірю.
Сигнал заслабкий! Брюсе, можеш пришвидшитися? Може знайдемо інший
повторювач.
Звісно!
Як дивно, всі дані про цих гостей стерті.
Наскільки я бачу, тільки цієї групи.
Дозвольте. Кілька іспанців жили у нашому готелі сімнадцять днів.
П’ятеро з них виселилися кілька днів тому, а один з них повернувся сьогодні.
Він у номері гостя, який залишився.
Він якийсь дивний тип. Не дозволяв нам заходити у номер, щоб прибратися.
Це нагорі, номер п’ятсот три.
Кличте підкріплення.
-Фреде, не випускайте ані душі. -Ані душі.
Є апаратна, де можна подивитися записи з камер безпеки?
Так.
Я займуся камерами.
За мною.
Візьміть головний ключ.
Заради Бога, Кейло, що ти робиш?
Все повільно, бо сигнал слабкий.
Треба вийти з каньйону, Брюсе, швидше!
Швидше не тягне!
Ви двоє – сходами. Go, go!
(Сорі, ітс ен імердженсі. Екск’юз мі, ітс ен імердженсі.
Що відбувається?
Ми майже вийшли з каньйону!
Брюсе, швидше!
Це всі камери спостереження?
Тепер має бути сильний сигнал. Виходимо.
Зараз!
Працює!
Чорт, Андресе, тікаймо.
Я на сервері з записами.
Треба обрати записи, на яких можете бути ви, інакше це виглядатиме
дуже підозріло.
Стирай усе, усе, і негайно вимкни камеру у коридорі.
Готово! Тепер камери!
Не знаю, яка з них у коридорі! Вони просто пронумеровані!
Гаси їх усі!
Це терміново. Вибачте.
НЕМА СИГНАЛУ
Хтось вимикає камери безпеки у реальному часі.
Покваптеся.
Камери вимкнені.
Ходімо.
Під’їжджаємо.
Поліція! Відчиніть!
Втекли, дідько. Втекли.
Вони ще у готелі.
Зачиніть весь готель, з аварійними виходами і паркінгом включно.
Їх і сліду нема.
Дідько.
Послухай, я мовчала з поваги.
І тому що кожен вільний жити так як хоче,
але твій чоловік може й не гангстер як Сімон, але такий само шахрай.
Ти порівнюєш мого чоловіка зі злодієм, який шпигував за мною?
Звичайно ні.
Та твій чоловік тобі вселив, що у вас сучасна історія кохання.
Що ти гуляла ночами, бо хотіла жити на повні груди як представниця богеми, бо
була вільна. Ти не була вільна.
Ти була самотня. А тим часом він…
Він пускався берегів Нилу. З іншою жінкою, з дитино-несподіванкою і запасною
свекрухою.
А ти хочеш витягти одну погань з-за ґрат, щоб посадити іншу?
Я почуваюсь такою дурною.
Й такою винною.
Тільки не винною, не смій. Поглянь на мене.
Хіба ти щось вкрала?
Н-ні. Звісно ні.
Може у тебе є дитина, про яку ти чомусь забула розповісти?
Ні, але я зраджувала.
Ой, благаю, Каміль, не порівнюй! Слухай, я скажу тобі прямо.
У цій історії програли двоє.
Ти невдаха номер один, з золотою медаллю.
А другий невдаха – твій чоловік. Єдиний хто виграв – Сімон.
А треба зробити так, щоб виграла саме ти, а вони програли.
Як я, по-твоєму, це зроблю?
Забери те, що він хоче найбільше. Його гроші.
Ні. Ти божевільна.
Каміль. Подумай.
Ти зовсім здуріла. Хочеш, щоб я протистояла людині, яка роками планувала
це пограбування
Ніхто не знає, як він це зробив,
і-і може він взагалі з якоїсь банди. Хай би був звідки завгодно! Тобі відома особа
чоловіка, якого шукає поліція половини світу.
Тобі достатньо зробити один дзвінок, і він сяде на двадцять років.
Тільки що ми з цього виграємо? Нічого.
Скажи мені одну річ, Каміль. Будь ти Сімоном, хіба ти б не віддала частину
здобичі, щоб не сісти за ґрати?
Яку частину?
З двадцятьма відсотками ми б неправильно розіграли карти.
А з шістдесятьма можна напроситись на проблеми.
Сорок відсотків - ідеально.
Мене нудить, Сьюзі.
І-і якщо ми таки підемо на це божевілля, як нам знайти Сімона?
Це найважча частина плану.
-Все, я поїхав, треба переодягнутися. -До зустрічі.
Бувай, дядьку, до одинадцятої.
Привіт, як справи? Ми з програми «Рішення – це золото».
Маєте десять секунд, щоб прийняти рішення.
Пропоную…
П’ятнадцять тисяч євро за ваші два мопеди. Берете чи ні?
Відлік часу починається зараз.
Ось так ми втекли.
Люди думають, що втікати – це значить бігти якомога швидше, але такими
-поспішайлами повняться в’язниці. -У-у-у!
Поглянемо на майстрів: Гудіні, Коперфільда.
Вони зникають у нас на очах, залишаючи у повітрі єдине питання: Як вони це зробили?
Рой і Камерон, наприклад, поїхали, загорнуті у брезентову схованку.
Дивовижний ілюзіоністський трюк. Як би їх не шукала поліція, так і не побачила.
Вони проїхали шістсот сорок п’ять кілометрів немов у спальному вагоні.
Дивлячись на зірки.
Ми вже в Іспанії. Це Піренеї.
Де?
Там.
Чому ти завжди у пальчатці?
Ношу з тринадцяти років.
Мати померла у пологах, і батько від цього так і не отямився.
Він мав ростити і вчити мене.
Того, хто вбив його дружину.
Там ми стали двома найнещаснішими типами у світі.
Я, бо втратив матір, а батько мене ненавидів, а батько – бо втратив дружину і
ненавидів сина.
Я відчував таку злість, уявляєш?
Не витримував сидіти годинами у школі, тому завжди вшивався опівдні.
І куди ходив?
Просто у поле. З «найчемнішими» дітьми з кожної сім’ї.
Дідько, ми билися один з одним через будь що. За м’яч, за велосипед, за
дівчину.
Коли я приходив додому… Зі школи вже дзвонили.
Батько садив мене на стілець…
І типу суворо казав…
Я тобі покажу, як треба сидіти у класі.
Це самоконтроль.
Це називається самоконтроль. Ти навчишся не лізти у бійки,
і не робити те, що заманеться.
Поклади руку.
Як це ні?
Тоді він гасив об мої кісточки…
…свої сигарети.
Сучий син не поспішав.
Бачиш? Ти можеш всидіти.
Потім я втік з дому.
Почав кар’єру злодія у тринадцять рочків.
Хоча я нічого не знав про мистецтво бандитизму, тож… У сімнадцять вже був
тричі засуджений.
То потрапляв у виправну школу, то вилітав звідти. Потім зустрів Берліна.
Мені шкода.
Чому?
Я тоді скаржилася тобі на свої біди, а у тебе така драма.
Цей козлик теж з тих часів?
Це ідея Берліна.
Он як?
Він казав: «У нас із тобою всередині демон».
«Тож коли наступного разу демон покличе…і ти схочеш побити якогось падлу й кинути
його мертвого на узбіччі…
Подивись на тату. "Ти переможеш демона".
Пам’ятаєш типа з перегонів?
Як я надрав його бісів зад!
В минулому житті я дістав би з багажника лом
і розбив би йому голову.
Та завдяки Берліну я глянув на козлика… І переміг.
Зупиняється. Приготуйся.
Злізай.
Брюс і Кейла промчали на катері з трьохстами кінськими силами сто тридцять
миль.
І перед світанком покинули його.
Вони подолали ще сто дев’яносто кілометрів сільськими дорогами, поки не
дісталися судноплавної ріки: Дордонь.
Кожна зміна маршруту була протипожежною просікою.
Відстежувати їх ставало дедалі важче.
Кейла придумала, як без ризику дістатися до гирла Бордо.
Доброї ночі.
Перепрошую, у вас є плани на завтра?
Звідти до Іспанії лишалося кілька миль морем.
Те, що могло бути панічною втечею, стало круїзом.
Хіба є щось романтичніше за прогулянку на човні річками Франції?
Я хочу щось сказати.
Так, звісно, кажи.
Я не знаю, як… Як… Подякувати, що врятував.
Я тобі вдячна. За ту змію, за лікарню і… Все інше. Дякую.
Прошу.
Я теж хочу дещо сказати.
Коли… Коли я ніс тебе через ліс на спині, у і відчував, що ти сповзаєш,
бо сили тебе залишали…
І потім…
У патрульній машині, коли ти тримала мою руку…
А я ледь відчував пульс…
Я думав, ти помреш.
І тоді… Я зрозумів, як буде боляче тебе втратити.
І якщо я зможу тебе врятувати… Мені буде мало пити разом каву після цієї роботи.
Чи вітати один одного з Різдвом по телефону.
І так, я міг би решту життя захоплюватися тобою,
знаючи що така як ти не гляне на такого як я…
Але я гадки не маю, що станеться завтра.
Тому я краще це скажу.
Здається, я у тебе закохався. Дуже сильно.
Тсс. Гей.
Тут розділимося.
Кожен зі своїми банками.
Знаєш, як знайти турецького зв’язного?
Так. Звуть Бурак.
Мій також турок. Еркан.
Сподіваюсь, побачимось за три дні.
Бережи себе.
Ти теж.
Це ніколи не повториться.
Будь ласка, обіцяй, присягнися…
Я не зможу стримуватися.
Обіцяю.
Тим часом на околицях Парижа організували четверте кільце у шістдесяти кілометрах
від столиці.
Виїхати по дорозі стало неймовірно важко.
Тому ми перетворилися на двох спортсменів, на яких із захопленням
дивляться на вершині гори і кажуть собі:
«Які відважні бувають люди».
Знадобилося чотири дні, щоб об’їхати Францію від піку до піку…
Найнепривітнішими місцями…
Жодного разу не залишаючи гір.
Ми приїхали останніми.
Ми зачаїлися у найдивовижнішому місці на час, поки не улігся пил.
-Це було неймовірно! -Я знаю, знаю.
-Не уявляєш, що з нами сталося! -Поки ми не зникли з новин, і поки ми не
упевнилися, що поліція не має більше жодної зачіпки.
-Чудово! -Я дуже люблю сюди ходити.
Єдину ниточку, яка могла до нас привести, тримала інша людина.
Я дуже люблю сюди ходити.
Насправді я родом з Аргентини. Мені дуже хочеться туди з’їздити.
Угу-угу.
Думаю, тобі там сподобалося б.
Бо там багата природа, м…Де ти?
Ми провели разом всю ніч, але ти був зі мною не більше десяти хвилин.
Якщо чесно, я не можу забути невдалий роман.
М.
Вчора я побачив тебе у коктейль-барі і подумав, що це може бути остання ніч мого
минулого життя, і перша мить нового.
Проте, м, вранці відчув ту ж порожнечу.
М… Думаю, нам краще звідси піти.
Так. Так, згодна.
Я ховалася там сім днів.
У кафе, про яке ти розповідав.
Коли буваю у Мадриді, завжди ходжу в одне місце. У кафе «Буенос Айрес».
Вчора нарешті я тебе побачила.
Я була розлючена і хотіла тебе здати.
Зробити так само боляче, як ти зробив мені.
Але ти був з жінкою…
І… Серце на мить завмерло.
Я усвідомила, що насправді обманювала себе цією помстою.
Я сумувала, Сімоне.
Я лиш хотіла побачитися.
Я теж постійно про тебе думав. З тією жінкою,
з якою ти мене бачила, Я лише намагався тебе забути.
Але не зміг.
Як тобі вірити, якщо я була в номері і все бачила?
Телескопи, макет, навіть пістолет.
І все одно я така дурепа, що якщо ти зараз скажеш, що злодієм був не ти, я тобі
повірю.
Я цього не скажу, це неправда.
Для початку, мене звуть Андрес. Андрес де Фонольйоса.
Браво.
Я багато тобі брехав, Каміль,
але… хочу, щоб ти знала, я не мав вибору.
Тоді так сталося, що…
Я стежив за твоїм чоловіком, щоб пограбувати, і закохався у тебе. Закохався
без тями.
Круто! Ти сядеш на двадцять років. Ти влипнув.
Бачив, як ти не спиш ночами. Читаєш, сумуючи… Танцюєш…
Виходиш жити на повну зі своїм собакою.
Я хотів бути цим собакою,
щоб провести з тобою решту життя.
Але… Я не міг відмовитися ані від того, ані від цього.
Зрозумій, я не міг сказати правду…
І не міг зупинити пограбування.
Ні, не можу.
Мені треба у вбиральню.
Це туди.
До біса усе!
Так, звісно, можеш.
Їдьмо звідси.
Бонжур.
Молодші інспекторки. Що вас привело?
Не можна відмовитись від поїздки у Париж.
Нас прислали за новими деталями справи.
Я швидко.
Криміналісти проаналізували і каталогізували ДНК з номерів готелю і
фургону.
Знайшли більше двох тисяч вісімдесяти різних зразків.
У цих місцях ніби залишили біологічні виділення людей всіх існуючих рас і зі
всіх континентів.
І звісно, жодного збігу з особами, які колись були притягнуті.
Ось єдине, що ми маємо.
Фотороботи, складені за словами декількох свідків.
Можливо, вони виграли цю битву…
але вони грабуватимуть знову, а ми будемо тут. Наготові.
Ми маємо сказати дещо важливе.
Жодна сума не може компенсувати той біль і збитки, які ти мені приніс.
Не кажучи вже про супутню шкоду, як от зруйнований шлюб.
І до суті.
Ми хочемо сорок відсотків кушу в обмін на моє мовчання.
Інформація про тебе, якою я володію, цікава поліції по всьому світу.
Е… Яка інформація? Уточніть.
Такому професіоналу не потрібно пояснювати, що у нас є копії.
Ось ще три записи. Е…
Ось цей з вітальні, цей зі сховища, а цей з бардачка машини.
Звісно, вже стерті.
І, не забуваймо, ось цей доказ, який ти лишила у вбиральні.
Липка стрічка зі шматком дроту від мікрофону.
Отже я теж маю що сказати.
Ти маєш дякувати за супутню шкоду, як ти це називаєш.
Я не руйнував твої стосунки з Франсуа.
Цей шлюб був на морському дні, коли з’явився я.
Він був твоїм співмешканцем у квартирі, а не коханим.
Може, він тебе любив посередньо, як умів, але не був здатний зробити щасливою.
Я нагадав тобі, якою щасливою ти можеш бути.
А ти мені.
Крім того, у нас була не просто весела пригода.
Це реальне. Це справжнє кохання.
Воно живе, незважаючи на місяці в розлуці, на всі ризики…
На відстань…
На біль.
Чому ми не змогли стриматися вчора, коли ти прийшла мене шантажувати,
а я про це здогадався?
Бо воно справжнє. І тому неспинне.
Ти не можеш його ігнорувати, як би не хотіла. Це слон у посудній лавці.
Слон, якому загрожує вимирання, тому що більшість людей вмирає, його й не
торкнувшись.
Ти мене обманув. Використав.
Ні, Каміль. Я нічого не вигравав, будучи з тобою, навпаки,
я тільки втрачав, та все одно… Я ризикнув би всім ще тисячу разів, щоб взнати тебе.
І по-третє, хоча ви не маєте, е, доказів, щоб мене шантажувати, я
погоджуюсь на вимоги.
Звичайно, ви маєте знати, що всі, е… Коштовності і дорогоцінне каміння
Перероблюються на нові прикраси у Турції.
Е… Бо треба змінити, е, вигляд товару, щоб нас не спіймали з речовими доказами.
Перед вами перший платіж, який я отримав з Анкари.
Три мільйони вісімсот тисяч євро.
Я пришлю тобі решту грошей, щойно їх отримаю. М, ти згодна?
Так. Ми згодні.
ФРАНЦІЯ
Кому потрібне зручне кохання?
Іноді ми не маємо вибору,
але ви зі мною погодитеся, що божевільне і запаморочливе кохання значно
більш захоплююче.
Таємничість, збудження від того, що ризикуєш власним життям,
…ставиш все, і катаєшся американськими гірками від бажання до
болю.
Відчуваєш. Скільки б це не тривало. Не боячись кінця.
Кохання – це єдине, заради чого варто жити. Не забувайте.
Сталося дещо непередбачуване, і я втратив свою частку.
Маємо пограбувати знов.
Що ж, добре. Бо моя відпустка щось вже затягнулася.