HISTORIERNE FRA GRÆSK MYTOLOGI VAR EN DEL AF EN MUNDTLIG TRADITION.
MANGE BLEV ALDRIG NEDFÆLDET,
OG OVER TID GIK NOGLE TABT.
DET HER ER EN AF DE HISTORIER…
EN ORIGINAL ANIMESERIE FRA NETFLIX
Kun barbarer drikker ublandet vin. Af vejen, din bastard.
Selvkontrol er altafgørende.
Hvor meget giver malm i dag?
To drakmer for det hele.
To drakmer? Ikke mere?
Vær glad for, at jeg handler med dig.
Hvordan gik det?
-Hvad med resten? -Jeg var heldig at få det.
Bare rolig. Vi finder ud af noget.
Hvad sker der?
I behøver ikke frygte mig. Jeg er hærfører Alexia.
Jeg jager en dæmon. Har du set noget passere?
-Dæmon? Nej. -Så gå indenfor.
Monstrene kender ingen nåde.
-Gamle fjols, hvad laver du? -Ødelægger mit ben. Hvad ligner det?
Du drikker mere, end du bløder, gamle ged.
En skønne dag får du dig selv slået ihjel, Elias.
-Fortsæt uden mig. -Du er gammel, ikke død.
Vi må rense det her. Heron?
Er du såret?
Kom i sikkerhed.
Anhold denne mand.
Rygterne taler sandt.
En hær fra øst er på vej imod os.
Men fjenden er ikke som noget, vi har set før.
De er en kult af monstre, mange ikke tør nævne.
-Monstre? -Sagde hun monstre?
Først efter jeg så dem, troede jeg på dem.
Og nu vil I også.
Hvad laver hun med pinden?
Lad denne ildprøve afsløre din sande natur.
Nej! Vær sød!
Nej!
Hvad?
-Hvad laver du? -Må guderne vise nåde.
I vil konvertere eller dø.
Ved guderne…
Du og kulten har forsaget menneskeheden og udgydt uskyldigt blod.
Vi har ikke forsaget noget.
Vi er de stærke, og I er…
Hvordan er det muligt? Hvordan kan sådan noget leve inde i nogen?
For at forstå dæmoner…
…må du gå tilbage til den store krig mod giganterne.
-Giganter? -Da verden var ny…
…besejrede guderne, lysets herskere,
titanerne, mørkets familie.
Men da den sidste titan faldt,
kastede han en forbandelse over guderne. Og da hans blod ramte havet…
…blev giganterne født.
Disse monstre blev bragt ind i verden med ét eneste formål.
At tilintetgøre gudernes rige.
Den drabelige krig brød ud, for det store gigantomachi var begyndt.
Guderne svor at besejre giganterne og fjerne dem fra jordens overflade.
Både guder og giganter faldt i hobetal.
Men ingen af parterne overgav sig,
og de to fraktioner kæmpede uendeligt, ude af stand til at besejre den anden.
Indtil en skønne dag, hvor Zeus overbeviste to giganter om
at kæmpe side om side med guderne.
Og med det blev fornuft og kompromisser introduceret for verden.
Zeus ville snart stå i spidsen for et sidste angreb.
Zeus beordrede Hermes til at indsamle deres sjæle.
Mens deres jordiske rester blev smidt i havet,
for i al evighed at blive opslugt af tidevandet.
Smedeguden Hefaistos skabte den store automat Talos
til at stå vagt over kedlen,
edsvoren til at holde den lukket, så ondskaben aldrig ville vende tilbage.
-Hvad har det med dæmoner at gøre? -Tålmodighed, min unge ven.
Som tiden gik, oprørte en frygtelig flodbølge havbunden
og kastede en død gigant i land.
Og som skæbnen ville have det,
blev et af de mørke fartøjer opdaget af en mand.
Selvom han ikke vidste det, begyndte ondskaben at forgifte ham.
At røre ved en gigant er at mærke afgrunden.
Møllet tiltrækkes af flammen, og andre tiltrækkes af ham.
Disse mænd ophørte med at hylde guderne.
I stedet svor de troskab til giganterne.
Og snart begyndte de at fortære giganten.
Gennem dette sorte fællesskab opstod en ny mørkets familie.
De blev dæmoner.
Onde og grusomme væsner gemt under en menneskelig finér.
Hvorfor tillod guderne det?
Fordi modgang gør mennesket stort.
Vi ville være svage og ubrugelige, hvis guderne altid trådte til
og løste vores problemer. Det havde jeg nær glemt.
Modtag denne som et lille tegn på min påskønnelse.
Men der er en betingelse. Du laver din vidunderlige stuvning til os.
Jeg ved ikke, hvad vi ville gøre uden dig.
-Den må komme fra dødsriget. -Underligt.
-Gud hjælpe os alle. -Guder hjælper os alle.
Hvad hedder du?
-Heron. -Du kæmpede bravt i går aftes.
Og takket være dig fandt vi et kort, der beskriver en lejr i nærheden.
En, som dæmonerne bruger til at udføre deres angreb.
Slut dig til os. Hjælp os med at bekæmpe dem. For at beskytte bystaten.
-Beklager, frøken. -Alexia.
Beklager, Alexia.
De slog hånden af min mor og jeg. Hvorfor skal jeg kæmpe for dem?
Fordi alle vores skæbner hænger i en tynd tråd.
Deres skæbne, måske. Men ikke min.
Hvis det, hun siger, er sandt, bør vi tage afsted.
-Du forstår ikke. Det kan vi ikke. -Hvorfor?
Heron, det bliver vores død.
-Hvad snakker du om? -Du er ikke en bastard.
-Din far… -Der er luderen! Jeg kan se hende.
-Den gamle tøjte. -Derovre.
-Vi er her for at teste din ludermor. -Hvis du rører hende, dræber jeg dig.
Siden hun dukkede op, har en sky hængt over os.
Hun er en af dem.
Du kan ikke dræbe os alle.
Nej. Bare nogle. Hvem er den første?
Så er det nok!
Nej!
Mor!
Hård dag.
Jeg ville have hjulpet, men der var kun ti af dem.
Jeg skulle være taget med dem.
Du vil ikke være her for evigt.
Alexia har ret. Krig er over os. Vi må forberede os.
Hvordan?
Kravl op til toppen af bjerget.
Der finder du en rosenbusk, der skiller sig ud fra de andre.
Hvis du graver under den, finder du den adamantinske malm, vi skal bruge
til at lave dig et sværd, som ikke har sin lige.
Hvordan fandt du mig…
Ares?
Du forråder dine egne bud, kongernes konge.
Jeg troede ikke, vi måtte gribe ind.
-Eller gælder det ikke for dig? -Jeg sagde bare, vi ikke må kæmpe for dem.
Og det har jeg ikke gjort.
Javel.
Det vil jeg gøre klart for de andre.
Det vil du ikke gøre.
-Så lad mig hjælpe dig. -Nej.
Hvis mennesker skal arve jorden, må de gøre det på egen hånd.
Hvorfor hjælper du så den her?
Tror du virkelig, bastarden kan lede dem?
Det gør jeg.
Tekster af: Elizabeth Gunthel Hansen