KREIKKALAISEN MYTOLOGIAN TARUT OLIVAT OSA SUULLISTA PERINNETTÄ.
MONIA EI KOSKAAN KIRJATTU YLÖS.
AJAN MITTAAN OSA NIISTÄ KATOSI.
TÄMÄ ON YKSI NIISTÄ TARINOISTA…
NETFLIX-ANIMESARJA
Vain barbaarit juovat sekoittamatonta viiniä. Pois tieltä, paskiainen.
Itsehillintä on kaikki kaikessa.
Paljonko malmista tänään?
Kaksi drakmaa koko satsista.
Kaksi drakmaa? Siinäkö kaikki?
Ole kiitollinen, että edes teen kaupat.
Miten meni?
Entä loput? -Olin onnekas, kun sain tätäkään.
Älä huoli. Keksimme jotain.
Mitä tapahtuu?
Sinun ei tarvitse pelätä minua. Olen sotapäällikkö Alexia.
Jahtaan demonia. Oletko nähnyt mitään?
Demoniako? En. -Mene sitten sisälle.
Nämä hirviöt eivät tunne armoa.
Mitä sinä teet, vanha hölmö? -Mursin jalkani. Miltä näyttää?
Olet juonut enemmän kuin vuotanut, senkin vuohi.
Joskus vielä tapatat itsesi, Elias.
Menkää ilman minua. -Olet vanha, et kuollut.
Tämä pitää puhdistaa. Heron?
Loukkaannuitko?
Mene turvaan.
Pidättäkää tämä mies.
Huhut ovat totta.
Armeija idästä lähestyy meitä.
Mutta vihollinen on erilainen kuin mikään aiemmin näkemämme.
He ovat hirviöiden kultti, josta ei uskalleta puhua.
Hirviöitä? -Sanoiko hän niin?
Uskoin vasta ne nähtyäni.
Ja niin tekin.
Mitä hän tekee kepillä?
Tulikoe paljastakoon todellisen luontosi.
Ei! Pyydän!
Ei!
Mitä?
Mitä sinä teet? -Olkoot jumalat armollisia.
Käännytte tai kuolette.
Jumalten nimeen…
Sinä ja kulttisi olette hylänneet ihmiset ja vuodatatte viatonta verta.
Emme ole hylänneet mitään.
Me olemme vahvoja, ja te olette…
Miten se on mahdollista? Miten tuollainen voi elää jonkun sisällä?
Demonien ymmärtämiseksi -
on palattava giganttien suureen sotaan.
Giganttien? -Kun maailma oli uusi,
jumalat, valon mestarit,
kukistivat titaanit, pimeyden perheen.
Kun viimeinen titaani kaatui,
hän langetti kirouksen jumalille. Kun hänen verensä osui mereen,
gigantit syntyivät.
Hirviöt tuotiin maailmaan vain yhtä tarkoitusta varten:
jotta ne tuhoaisivat jumalten valtakunnan.
Helvetillinen sota puhkesi, sillä gigantomakhia oli alkanut.
Jumalat vannoivat kukistavansa gigantit ja hävittävänsä ne Maasta.
Sekä jumalia että gigantteja kaatui.
Kumpikaan puoli ei kuitenkaan hellittänyt.
Kaksi ryhmää taisteli loputtomiin pystymättä voittamaan toista.
Kunnes eräänä päivänä Zeus vakuutti kaksi giganttia -
liittoutumaan jumalien kanssa.
Näin järki ja kompromissien teko luotiin maailmaan.
Pian Zeus johti viimeistä hyökkäystä.
Zeus käski Hermesin kerätä heidän sielunsa.
Jäänteet heitettiin mereen -
ikuisesti vuorovesien nieltäväksi.
Seppäjumala Hefaistos takoi suuren Taloksen -
vartioimaan pataa,
joka ikuisesti vannottiin suljetuksi, jotta pahuus ei palaisi.
Miten tämä liittyy demoneihin? -Kärsivällisyyttä, nuori ystäväni.
Aikojen kuluessa kamala myrsky vavisutti merenpohjaa,
paiskaten kuolleen gigantin rantaan.
Ja kuin kohtalon sanelemana ihminen löysi erään näistä pimeyden astioista.
Pahuus myrkytti häntä hänen tietämättään.
Sillä vain gigantin koskettaminen riitti herättämään pahan.
Kuin yöperhonen liekin viettelemänä, hänkin veti toisia puoleensa.
Pian he eivät enää kunnioittaneet jumalia -
vaan vannoivat uskollisuuttaan giganteille.
Pian ne alkoivat syödä gigantteja.
Tämän mustan valan myötä nousi uusi pimeyden perhe.
Heistä tuli demoneja.
Pahoja ja häijyjä olentoja, jotka piileskelevät ihmiskuoren alla.
Miksi jumalat sallivat sen?
Koska vastoinkäymiset tekevät ihmisestä mahtavan.
Olisimme heikkoja ja hyödyttömiä, jos jumalat rientäisivät apuun -
ratkomaan ongelmiamme. Melkein unohdin.
Ota tämä vastaan pienenä osoituksena kiitollisuudestani.
Mutta sillä on yksi ehto. Tee meille ihanaa muhennostasi.
En tiedä, mitä tekisimme ilman sinua.
Sen täytyy olla Haadekselta. -Outoa.
Jumala meitä auttakoon. -Jumalat meitä auttakoot.
Mikä nimesi on?
Olen Heron. -Taistelit urheasti viime yönä.
Sinun ansiostasi löysimme kartan, joka kuvaa läheistä leiripaikkaa,
jota demonit käyttävät taatusti hyökkäyksessään.
Liity meihin. Auta meitä taistelemaan. Se on paras tapa suojella tätä kaupunkia.
Olen pahoillani, arvon leidi. -Alexia.
Olen pahoillani, mutta nämä ihmiset -
ovat hylänneet äitini ja minut. Miksi puolustaisin heitä?
Koska kohtalomme ovat vaakalaudalla.
Ehkä heidän kohtalonsa. Mutta ei minun.
Jos hän puhuu totta, meidän on mentävä.
Et ymmärrä. Emme voi. -Miksi emme?
Se koituisi kohtaloksemme, Heron.
Mistä oikein puhut? -Et ole äpärä.
Isäsi… -Siinä se huora on!
Näen hänet.
Se vanha lutka. -Tuolla.
Tulimme testaamaan huoraäitiäsi. -Jos kosket häneen tuolla, tapan sinut.
Hänen ilmestyttyään synkät pilvet ovat olleet yllämme.
Hän on yksi heistä.
Et voi tappaa meitä kaikkia.
En niin. Vain joitain. Kenestä aloitan?
Nyt riittää!
Ei!
Äiti!
Rankka päivä.
Olisin auttanut, mutta heitä oli vain kymmenen.
Olisi pitänyt mennä heidän mukaansa.
Et ole täällä ikuisesti.
Alexia on oikeassa. Sota on lähellä. Meidän on valmistauduttava.
Miten?
Kiipeä vuoren huipulle.
Sieltä löytyy ruusupensas, joka erottuu muista.
Jos kaivat sen alta, löydät adamantiinimalmia, jota tarvitsemme -
valmistaaksemme sinulle miekan, jonka veroista ei ole.
Miten löysit minut,
Ares?
Rikot omaa käskyäsi, kuninkaiden kuningas.
Luulin, ettemme puutu asiaan.
Vai eikö se päde sinuun? -Emme voi taistella heidän puolestaan.
Ja sitä en ole tehnyt.
Ymmärrän.
Teen sen selväksi muille.
Et todellakaan.
Salli minun sitten auttaa. -En.
Jos ihmisen on tarkoitus periä Maa, heidän on pelastettava itsensä.
Miksi sitten tulit hänen avukseen?
Voiko se äpärä muka johtaa heitä?
Kyllä.
Tekstitys: Eveliina Niemi