TIDLIGERE...
Heron, du er ingen bastard. Du er søn af Zeus.
Jeg dræber hende og hendes bastard-søn.
Hendes liv forbliver i Skæbnernes hænder.
Jeg hedder Serafim.
Jeg er leder af dem, I kalder Dæmoner.
Hvorfor skal vi adlyde, når du ikke gør det?
Nej!
Serafim er også hendes søn.
Din halvbror.
Slut dig til mig, bror.
Vi kan afslutte gudernes herredømme.
Zeus kan ophæve det, som blev gjort mod dig.
Hvor vover du at tage den bastard med til Olympen?
Hera og de andre er flygtet til Underverdenen.
Konspirerer min bror med hende?
Hades er neutral.
Du har brugt min trefork godt.
Hvem er du?
Hades.
Hvilket større sår er der end forræderi?
At blive forrådt af dem, man elsker.
Zeus og Hera gjorde mig til grin.
Og for fredens skyld så jeg på og gjorde intet.
Men jeg kan ikke længere bære dette steds rædsler.
Den lidelse, vores familie udholder.
Alt dette slutter i dag, Persefone.
Skæbnerne har givet os en mulighed.
En krig på Olympen.
Mens guderne kæmper indbyrdes,
vil mine Skygger hente den eleusinske sten i Zeus' tempel.
Med den kan vi befri os selv fra lidelsen.
Til foråret vil vi være sammen.
Du skal aldrig forlade os igen.
Når to sjæle skal være sammen...
...kan intet holde dem adskilt.
Du ved, hvad du skal gøre.
Ja, hersker Hades.
Vi stiller os her!
Vi lader ilden regne over dem, indtil der kun er aske tilbage.
Ingen hær har nogensinde taget Olympen!
Og ingen hær vil!
Skyd!
Gå. Overlad dem til os.
Det er tid, Heron.
Sådan her viser du verden, hvem du virkelig er.
Jeg har altid villet flyve, men havde ikke dette i tankerne.
I behøver ikke gøre det. I kan blive og kæmpe her.
Det ved vi.
Men hvem skal så redde dig?
Fra første øjeblik vidste jeg, at du var anderledes.
At du var blevet rørt af guderne.
Jeg havde set det før
hos andre elever, Cheiron trænede.
Det er en ære at kæmpe med dig.
Det er nok første gang, at du følte dig lille.
Hestia. Athene.
Tag hen i mit tårn og hent den eleusinske sten.
Den må ikke ende i Heras hænder.
Giv Gaia den. Hun ved, hvad hun skal gøre.
Det kan være mere risikabelt at flytte den end at holde den der.
Derfor valgte jeg dig.
Gå. Nu, søster.
Vær sød.
Sørg for, at hun kommer ned fra bjerget.
Hvem nærmer sig den store eleusinske sten?
Hestia, søster til Zeus.
Jomfrugudinden for arnen og ildstedet.
Og hvad er det, du søger?
At følge Zeus' befaling.
Du får lov.
Vi må skynde os. Når jeg går, går du.
Forstår du det?
Godt. Du er på vej mod syd, men vi går ned fra vest
med solen i ryggen for at skjule vores nedstigning.
Bed til, at ingen ser dig.
De slipper væk.
Følg mig.
Hvad var det?
Ingen anelse.
Pas på!
Kom så!
Skynd dig!
Er du okay?
Ja. Alt er fint.
Nogen er efter stenen. Men vi må fortsætte.
Når jeg giver tegn, løber du ned ad skrænten,
men løb ikke, før du er forbi dem.
Forstår du det?
Løb!
Jeg ser dem stadig.
Jeg har en idé.
Keres, som æder de døde, er her,
og med deres hjælp kan det stadig lykkes.
Stop Hestia og hent stenen.
Nej!
Nej.
Nej!
Du skulle være diskret.
Fortæl mig, hvad du ser.
Tal!
Hvor er hun?
Hestia er på vej mod Kreta.
Frygt ikke perfektion.
Du opnår det aldrig.
Få ham tilbage til Olympen.
Så du det? Lynet, han kaldte ned.
Er han den, der blev profeteret?
Træk vejret.
Du har klaret det godt.
Slaget er vundet, men en krig truer i horisonten.
Du skal hente din fars sværd.
Det, han smedede til dig.
Hvorfor?
For at redde din bror.
At den er her, kan kun betyde én ting.
Tag den.
Jeg vil gerne af med den.
Jeg bebrejder dig ikke.
Magt tiltrækker altid de værste og ødelægger de bedste.
Jeg gør, som Zeus ønskede.
Og forbereder hans søn på det, der venter.
Nå?
Hvad skete der?
Hestia tog stenen med til Idabjerget.
Nu er den helt sikkert i Gaias hænder.
Og kender jeg Gaia ret,
tog hun den med til Det skjulte rige.
Hun kan forsøge at skjule den.
Vi finder den.
Og med stenen ophæver vi den uretfærdighed, vi har lidt,
og indtager vores retmæssige plads på tronen.
Hvad er det?
Måske er der en anden måde.
Serafim er død, ikke?
Og han er til delvist kæmpe, ikke?
Vi kan bruge hans hjælp.
Har han adgang til Underverdenen?
Tekster af: Mila Tempels