‫הרון, אינך ממזר. אתה בנו של זאוס.‬
‫אהרוג אותה ואת בנה הממזר.‬
‫חייה יהיו תלויים בגורלות.‬
‫שמי הוא שרפים.‬
‫אני מנהיגם של מי שאתם קוראים להם "שדים".‬
‫איך אתה מצפה מאיתנו לציית, כשאתה לא מציית?‬
‫לא!‬
‫גם שרפים הוא בנה.‬
‫אחיך למחצה.‬
‫הצטרף אליי, אחי.‬
‫נוכל להביא לסיומו את שלטון האלים.‬
‫זאוס יכול לבטל את מה שנעשה לך.‬
‫איך אתה מעז להביא את הממזר הזה לאולימפוס?‬
‫הרה והאחרים נמלטו אל עולם השאול.‬
‫והאם אחי קשר איתה קשר?‬
‫האדס נותר ניטרלי.‬
‫השתמשת בקלשון שלי היטב.‬
‫מי אתה?‬
‫האדס.‬
‫האם יש פגיעה כואבת יותר מאשר בגידה?‬
‫בגידה בידי היקרים לליבך.‬
‫זאוס והרה הפכו אותי מושא ללעג.‬
‫ולמען שמירה על השלום,‬ ‫עמדתי מהצד ולא עשיתי דבר.‬
‫אבל כבר איני יכול לשאת‬ ‫את זוועות המקום הזה.‬
‫הסבל שמשפחתנו עוברת.‬
‫כל זה יסתיים היום, פרספונה.‬
‫הגורלות הציגו בפנינו הזדמנות,‬
‫מלחמה באולימפוס.‬
‫בזמן שהאלים נלחמים ביניהם,‬
‫הצללים שלי ישיגו‬ ‫את אבן החן האלוסינית האדירה‬
‫ממקדשו של זאוס.‬
‫בעזרתה,‬
‫נוכל להשתחרר מייסורינו.‬
‫באביב הזה נהיה יחד.‬
‫לעולם לא תיאלצי לעזוב אותנו שוב.‬
‫כששתי נשמות נועדו להיות יחד...‬
‫דבר לא יכול להפריד ביניהן.‬
‫אתם יודעים מה לעשות.‬
‫כן, אדוננו האדס.‬
‫- דמו של זאוס -‬
‫נילחם כאן.‬
‫ונמטיר עליהם אש‬ ‫עד שלא ייוותר דבר מלבד אפר.‬
‫אף צבא מעולם לא כבש את האולימפוס!‬
‫ואף צבא גם לא יכבוש!‬
‫אש!‬
‫לך. השאר אותם לנו.‬
‫זה הרגע, הרון.‬
‫כך תראה לעולם מי אתה באמת.‬
‫תמיד רציתי לעוף, אבל לא על זה חשבתי.‬
‫אתם לא חייבים לעשות את זה.‬ ‫תוכלו להישאר ולהילחם כאן.‬
‫אנחנו יודעים.‬
‫אבל אז, מי יציל אתכם?‬
‫מהרגע שבו הכרנו, ידעתי שאתה שונה.‬
‫שבורכת על ידי האלים.‬
‫ראיתי את זה בעבר,‬
‫אצל חלק מתלמידיו האחרים של כיירון.‬
‫לכבוד הוא לי להילחם לצידך.‬
‫זו בטח הפעם הראשונה בחייך שבה הרגשת קטן.‬
‫הסטיה. אתנה.‬
‫אני צריך שתלכו למצודה שלי‬ ‫להביא את אבן החן האלוסינית.‬
‫אסור להסתכן בכך שתיפול לידי הרה.‬
‫הביאו אותה אל גאיה. היא תדע מה לעשות.‬
‫להעביר אותה עלול להיות‬ ‫מסוכן יותר מאשר להשאיר אותה פה.‬
‫לכן בחרתי בך.‬
‫לכי. עכשיו, אחותי.‬
‫בבקשה.‬
‫ודאי שתצליח לרדת מההר.‬
‫מי מתקרב אל אבן החן האלוסינית האדירה?‬
‫הסטיה, אחותו של זאוס.‬
‫האלה הבתולה של התנור והאח.‬
‫ומה רצונך?‬
‫לעשות כמצוות זאוס.‬
‫את רשאית לעבור.‬
‫נצטרך לנוע מהר. כשאני אתקדם, תתקדמי גם את.‬
‫את מבינה?‬
‫יופי. את בדרכך דרומה, אבל נרד מכיוון מערב,‬
‫כשהשמש בגבנו כדי להסתיר את ירידתנו מההר.‬
‫התפללי שלא יבחינו בך.‬
‫הן נמלטות.‬
‫בואו אחריי.‬
‫מה זה היה?‬
‫לא יודעת.‬
‫זהירות!‬
‫קדימה!‬
‫מהר!‬
‫את בסדר?‬
‫כן. אני בסדר.‬
‫מישהו רוצה את אבן החן.‬ ‫אבל אנחנו חייבות להמשיך לנוע.‬
‫לפי סימן שלי, רדי במדרון הזה,‬
‫אבל אל תמריאי לפני שתחצי את קוויהם.‬
‫הבנת?‬
‫לכי!‬
‫אני עוד רואה אותן.‬
‫יש לי רעיון.‬
‫הקרס, אוכלי המתים, כאן,‬
‫ובעזרתם עוד ייתכן שנצליח.‬
‫עצרו את הסטיה והשיגו את אבן החן.‬
‫לא!‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫הוריתי לכם לפעול בסודיות.‬
‫אמור לי, מה אתה רואה?‬
‫דבר!‬
‫איפה היא?‬
‫הסטיה בדרך לכרתים.‬
‫אין לך מה לחשוש לגבי שלמות.‬
‫זוהי מטרה שידך לעולם לא תשיג.‬
‫תחזיר אותו לאולימפוס.‬
‫ראית? הברק שזימן.‬
‫האם ייתכן שהוא המוזכר בנבואה?‬
‫תנשום.‬
‫פעלת היטב.‬
‫ניצחנו בקרב, אבל יש מלחמה באופק.‬
‫עליך להשיג את חרבו של אביך.‬
‫זו שחישל עבורך.‬
‫למה?‬
‫כדי להציל את אחיך.‬
‫להימצאות שלה כאן‬ ‫יכולה להיות רק משמעות אחת.‬
‫קחי אותה.‬
‫אני רוצה להיפטר ממנה.‬
‫אני לא מאשימה אותך.‬
‫כוח תמיד מושך את הגרועים ביותר‬ ‫ומשחית את הטובים ביותר.‬
‫אעשה כבקשתו של זאוס.‬
‫ואכין את בנו לאירועים שעומדים להתרחש.‬
‫ובכן?‬
‫מה קרה?‬
‫הסטיה לקחה את אבן החן להר אידה.‬
‫היא כבר ודאי בידיה של גאיה.‬
‫ומהיכרותי עם גאיה,‬
‫היא לקחה אותה אל הממלכה הנסתרת.‬
‫שתנסה להסתיר אותה כמה שתרצה.‬
‫אנחנו נמצא אותה.‬
‫ועם האבן הזו, נבטל את אי הצדק שממנו סבלנו‬
‫וניקח את מקומנו הצודק על כס המלכות.‬
‫מה קרה?‬
‫אולי יש דרך אחרת.‬
‫שרפים מת, לא?‬
‫והוא בחלקו ענק, לא?‬
‫נוכל להיעזר בו.‬
‫האם יש לו דרך להגיע אל עולם השאול?‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬