Proč se...
...nám...
...vyhýbáš?
Kvůli tomu, co řekl bratr.
Že i bohové mají chyby.
To možná ano,
ale naše prozřetelnost ne.
Pochází totiž z něčeho většího, než jsme my.
Jsme jen její schránkou.
A je něco, co bys měl vědět.
Na tomhle světě...
nebudeš dlouho.
Tohle se ti...
...nezdá.
Ale čeká tě noční můra.
Během války o Olymp někdo napadl náš chrám.
Někdo vklouzl dovnitř.
A přestřihl tvé vlákno.
Co? Jak je to možné?
To je záhadou. Ani my ji neumíme rozluštit.
Ale čeká tě nezáviděníhodný osud.
Když vlákno přestřihneme my, konec přijde přesně podle plánu.
Ale tvé bylo přestřiženo bez našich obratných rukou.
Co to znamená?
Že smrt, která tě čeká, nelze zastavit.
Plazí se kupředu jako padající písek v přesýpacích hodinách.
Každým dnem nabírá na síle.
Při zimním slunovratu v první čtvrti měsíce
opustíš tenhle svět.
Ale pokud budeš jednat rychle...
...existuje malá šance,
že tuhle noční můru přeměníš...
...v požehnání.
Jak?
Na to musíš přijít ty sám.
Ale jednu věc si pamatuj. Člověk často potká svůj osud...
...na cestě, na kterou se vydal, aby se mu vyhnul.
Vždycky jsem měl radši dvojzubec než meč.
Je rychlejší než vítr,
ostřejší než kterákoli čepel
a agresivnější než oheň.
Ale nejlepší na tom je,
že je to nástroj tvé vůle.
Čím větší vůle, tím silnější útok.
Na.
Abys nebudil žádnou pozornost.
Pořád máš svou démonickou sílu.
Až ji budeš chtít přivolat, představ si ji ve své mysli.
A zase se z tebe stane Seraphim.
Z podsvětí vede další východ.
Je méně používaný a není na něj upřeno tolik očí.
DIOVA KREV
Ví to.
Jestli je tím z té předpovědi a jeho vlákno bylo přestřiženo...
Nebezpečí hrozí všem.
Myslíš, že to byl Hádes?
Netuším.
Ale myslím...
Nehýbej se.
Co mě prozradilo?
Lístky za tebou se nehýbou.
Tak to jo. Pokračuj, sestro.
Jsem si jistý, že máš své podezření.
Je to pravda? Poseidón nařídil příměří?
Roznesl jsem to do celého světa,
aby mohli všichni nesmrtelní vyjádřit svůj respekt padlým.
Je příliš brzo.
Arés už dává dohromady stoupence
a říká jim, že by měl zaujmout Diovo místo.
Aréa nech na mně. Čelíme mnohem větší hrozbě.
Hrozbě, kterou nevidíme. Ani Hádes.
Jsi v pořádku?
Co se děje?
Stejně byste mi to nevěřili.
Uctím památku svého otce a pak odsud navěky zmizím.
Chceš, abychom šli s tebou?
Jsme vůbec vítáni?
Mí lidé věří, že život je jedno velké překvapení.
Nevidím důvod, proč by smrt neměla být ještě větším překvapením.
Mám nápad.
Připomeň nám to, až budeme umírat.
Budu se za něj modlit k Medrovi a Zat-Badarovi.
A za tebe taky.
Málokdy přijdeme o jednoho z nás.
Když zemře bůh, oslavujeme to hrami.
Uctíme jejich život a pohřbíme svůj smutek.
Pojď. Ukážu ti to.
Nejzasloužilejší účastník získá cenu.
Prsten našeho otce.
Ukrývá tajemství a ten, kdo ho nosí, je o krok blíž trůnu.
Ale jen když je dost chytrý na to, aby tajemství odhalil.
Na tvém prstu se bude vyjímat.
Nejsem tu, abych soutěžil.
Hodně štěstí, sestro.
Nevím, koho nesnáším víc,
jestli Heronovu matku poběhlici, nebo podvraťáckého bratra Seraphima.
Co tu pořád děláš? Nikdy nebudeš jedním z nás.
Přestaň si něco namlouvat.
Vždycky ti žilami bude proudit krev smrtelníka.
Ostatní se na tebe budou dívat shora, ať už to přiznají, nebo ne.
Já mám aspoň tu slušnost říct ti to přímo do obličeje.
Nebýt Herona, nikdo z vás tu nestojí.
Máš velké štěstí, že mám tak rád tvého otce válečníka.
Kvůli němu ti tuhle drzost odpustím.
Ale pozor na jazyk, Amazonko.
Jsi v přítomnosti bohů.
A máš pravdu.
Nebýt Heronovy matky poběhlice...
nebyli bychom tu.
Můj otec by byl pořád naživu.
Už nikdy o mé matce nemluv.
Zeus je mrtvý, protože Héra vypustila Giganty
a blázni jako ty ji následovali.
Dost.
Na krvi nesejde.
Jenom na vůli.
Uvidíme se při hrách.
Znáš pravidla.
Žádné zbraně.
To není pro tebe, drahý strýčku.
To je pro naše přátele.
Musíme jim připomenout, kdo jsme.
To je všechno?
Nikdy se mi nemůžeš vyrovnat.
Náš přítel souhlasil s naším návrhem.
Právě je na cestě tam.
Když je tady, je tu se mnou.
No tak, matko.
Je to tak fér.
A podsvětí je férové.
Nebo ne?
Ano, je.
Tady jsme taky féroví.
Aby mě tvé triky naštvaly, musel bych tě respektovat.
A respekt si získáš na jediném místě.
V boxovací aréně.
Nesmíš se nechat ovládat hněvem. Tohle je šílenost. Nestojí za to.
Ne, nestojí.
Ale to je fuk. Stejně brzo zemřu.
Prosím tě, abys to nedělal, bratře.
Udělám z tebe terč posměchu, bastarde.
Pokud chceš rychlý konec, budeš muset prosit o milost.
Řekni, že se vzdáváš.
Podívej se na ně.
Vědí, že nemůžeš vyhrát,
přesto z nich čiší nadšení.
Chtějí vidět, jak z tebe tu poslušnost vymlátím.
Takový už dav je. Síla je pro ně vším.
Chtějí vidět, jak hrdina padne.
Řekni to!
Nikdy.
Takhle celému světu ukážeš, kdo skutečně jsi.
Dost!
Tohle musí skončit.
Hrami máme uctívat mrtvé.
Ne posílat do podsvětí další.
Jak se tu opovažuješ ukázat?
Měli bychom tě zabít.
Můžete to zkusit.
Ale nezmírní to vaši bolest ani hněv.
Můžeme to zkusit a uvidíme.
Pořád jsem královnou nebes, Apollóne.
Mám právo tu být.
Chápu, že ta rána pořád bolí,
ale má smrt padlé nevzkřísí.
Kdyby to tak bylo, ráda bych dala svůj život za jejich.
Jediné, co teď můžu dělat, je napravit to, co jsem pokazila.
Pošlu sama sebe na tisíc let do vyhnanství
a celou tu dobu na Olymp nevstoupím.
Ale nejdřív uctím padlé.
Nemáš nárok. Vyhlásila jsi nám válku.
Kdo si myslíš, že jsi, že mluvíš za Olymp?
Jsi jenom bastard.
To jsme i my.
Nedovolím, aby o našem osudu rozhodovali bastardi.
Má matka byla vždy spravedlivá.
Jen když ji Zeus podváděl, ztratila kontrolu nad emocemi.
Ale to nebyla její vina.
Udělá to, co jí řekneme.
Asi jsi mě nepochopila, sestro.
Nežádám o svolení.
Dost.
Vzdáváte poctu nehodným.
Jdeme.
Ne.
Slyšel jsi. Jen běž.
Co jsi to řekla?
Odejdi. Hned. Nebo budeš litovat.
Přestaňte.
To stačilo.
Přestaňte s těmi hloupostmi.
Gaia, matka Titánů a velkých pozemských Gigantů.
Tu znám. Slýchávám její hlas.
Cože?
Mluví ke mně ve snech.
Héra přichází s praporem příměří.
Dovolíte jí, aby uctila mrtvé,
ale pak dostojí svému slovu a odejde.
Nesmíte zapomínat,
že i když si smrt některé z nás vezme, myšlenka na ni nás všechny ochraňuje.
Tři dny budeme truchlit za Dia a padlé.
Během této doby
nesmí žádný z bohů pozvednout proti jinému zbraň.
Ale po těchto třech dnech
vám bude nabídnut úkol,
jehož zadání se brzy dozvíte.
Kdokoli se může ucházet o korunu.
Ale jen ten, kdo je nejvíc hoden, získá Eleusinský drahokam.
O příštím vládci nebes rozhodnou zásluhy.
Tohle je vůle moje i Diova.
A tak se taky stane.
Teď běžte uctít mrtvé
a dejte jim, co si zaslouží.
Můžeme začít.
Slz netřeba.
Vytrvalý Hermés.
Statečný Apollón
a Héfaistos.
Oddaní až do smrti.
Díky, mí synové.
Moudrá Hestia,
statečná Athéna
a moje mazaná Artemis.
Věděl jsem, že je na vás spolehnutí.
Za to jsme vám všichni vděční.
Všechno důležité si musíš zasloužit, Arée.
Nedovol, aby byl tvůj talent promarněn.
Herone.
Jsem na tebe hrdý.
Dokázal jsi víc, než jsem si dovedl představit.
To ty bys měl...
dostat můj prsten.
Nemůžu ho přijmout.
Měl by ho mít ten, kdo chce vládnout.
Tady nejde o trůn.
Jde o to přijmout, kdo jsi.
Jsi můj syn.
Jsi moje krev.
Tohle ti pomůže vydat se tam, kam je třeba.
Všichni nějakým způsobem chybujeme.
Já nejvíc z vás všech.
Ale jsou tu ryzí ideály.
A ve chvílích, kdy o ně usilujeme,
jsme ryzí i my.
Uctěte mou památku ukončením konfliktu.
A žijte tak, jak já nežil.
Ale jak jsem zemřel.
Usiloval jsem o něco většího, než jsem já sám.
Je na čase.
Musím vám něco říct.
Gaia mi řekla, abych našel meč
a zachránil Seraphima.
Seraphima?
Nějak to spolu souvisí.
Nevím jak a nevím proč.
Jak zachránit někoho, kdo je mrtvý?
Ale musím mu pomoct.
Proč ze všech duší na tomhle i onom světě
zrovna Seraphim?
Překlad titulků: Lucie Jágr Tatransky