‫למה...‬
‫נמנעת...‬
‫מאיתנו?‬
‫בגלל משהו שאחי אמר.‬
‫"האלים פגומים."‬
‫ייתכן,‬
‫אבל ההשגחה שלנו אינה פגומה.‬
‫מקורה במשהו אדיר יותר אפילו מאיתנו.‬
‫אנו רק כלי.‬
‫ויש משהו שעליך לדעת.‬
‫זמנך בעולם...‬
‫אינו ארוך.‬
‫אתה לא...‬
‫חולם.‬
‫אבל אתה בסיוט.‬
‫במהלך המלחמה על האולימפוס,‬ ‫המקדש שלנו הותקף.‬
‫ומישהו התגנב פנימה...‬
‫וחתך את חוט החיים שלך.‬
‫מה? איך זה ייתכן?‬
‫זו נותרה תעלומה.‬ ‫אפילו אנחנו לא מסוגלות לראות את זה.‬
‫אבל הגורל שכעת ממתין לך‬ ‫הוא כזה שאיש לא מקנא בו.‬
‫כי כשאנחנו חותכות חוט,‬ ‫הסוף מגיע ברגע המדויק שאליו התכוונו.‬
‫אבל החוט שלך נחתך על ידי מישהו‬ ‫ללא המגע המיומן שלנו.‬
‫מה זה אומר?‬
‫אי אפשר למנוע את המוות שממתין לך.‬
‫הוא מתקרב כמו גרגרים שנופלים בשעון חול,‬
‫וצובר תאוצה בכל יום.‬
‫ברבע הירח של היפוך החורף,‬
‫תעזוב את העולם הזה.‬
‫אם תפעל מהר...‬
‫יש סיכוי קטן‬
‫שתוכל להפוך את הסיוט הזה...‬
‫לברכה.‬
‫איך?‬
‫עליך לגלות זאת בעצמך.‬
‫אבל זכור: אדם לרוב פוגש בגורלו...‬
‫בדרך שבה בחר כדי להימנע ממנו.‬
‫תמיד העדפתי קלשון על פני חרב.‬
‫הוא מהיר מהרוח,‬
‫חד יותר מכל להב‬
‫ותוקפני יותר מאש.‬
‫אבל החלק הכי טוב הוא,‬
‫שמה שמניע אותו הוא הרצון שלך.‬
‫ככל שהרצון חזק יותר, הפגיעה חזקה יותר.‬
‫קח.‬
‫כדי שתחמוק בלי שיבחינו בך.‬
‫עדיין יש לך את הכוח שלך כשד.‬
‫ותוכל לזמן אותו. עליך רק לדמיין אותו.‬
‫ותחזור להיות שרפים.‬
‫יש עוד יציאה מהשאול.‬
‫היא בשימוש מועט יותר, ופחות משגיחים עליה.‬
‫- דמו של זאוס -‬
‫הוא יודע.‬
‫אם הוא זה שמוזכר בנבואה, וחוט חייו נחתך...‬
‫כולנו בסכנה.‬
‫לדעתך זה היה האדס?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אבל לדעתי...‬
‫אל... תזוז.‬
‫מה הסגיר אותי?‬
‫עלי הכותרת שמאחוריך לא נעו ברוח.‬
‫ובכן. המשיכי, אחותי.‬
‫אני בטוח שיש לך חשדות.‬
‫זה נכון? פוסידון הורה על הפסקת אש?‬
‫הוא ביקש שאפיץ את המסר בכל מקום,‬
‫כדי שכל בני האלמוות‬ ‫יגיעו להביע כבוד לנופלים.‬
‫מוקדם מדי.‬
‫ארס כבר מגייס את האחרים למטרתו,‬
‫ואומר שהוא צריך‬ ‫לרשת את מקומו של זאוס על כס המלכות.‬
‫השאירו את ארס לי.‬ ‫יש איום גדול יותר לטפל בו.‬
‫משהו שאנחנו לא רואים, אפילו מעבר להאדס.‬
‫אתה בסדר?‬
‫מה קורה איתך?‬
‫לא תאמינו אם אומר לכם.‬
‫אכבד את הנופלים ואז אעזוב, אחת ולתמיד.‬
‫רוצה שנבוא איתך?‬
‫אנחנו בכלל רצויים?‬
‫בני עמי סבורים שהחיים הם הפתעה אדירה.‬
‫אני לא יודע למה המוות‬ ‫לא יכול להיות הפתעה עוד יותר גדולה.‬
‫יש לי רעיון.‬
‫תזכיר לנו את זה כשנגסוס.‬
‫אתפלל עבורו למדר ולזאט-באדאר.‬
‫ועבורך.‬
‫לעיתים נדירות אנו מאבדים אחד משלנו.‬
‫כשאל עוזב את העולם הזה,‬ ‫אנחנו חוגגים עם משחקים‬
‫כדי לכבד את חייו ולקבור את יגוננו.‬
‫בוא. אראה לך.‬
‫המשתתף הכי ראוי יזכה בפרס.‬
‫הטבעת של אבינו.‬
‫טמון בה סוד.‬
‫סוד שמקרב את בעל הטבעת בצעד נוסף אל הכס.‬
‫כלומר, אם בעל הטבעת‬ ‫פיקח מספיק כדי להבין אותו.‬
‫היא תיראה טוב על הטבעת שלך.‬
‫לא באתי כדי להתחרות.‬
‫בהצלחה, אחותי.‬
‫אני לא מצליח להחליט את מי אני שונא יותר,‬
‫את אימו הזונה של הרון‬ ‫או את אחיו בן הכלאיים, שרפים.‬
‫למה אתה עוד פה?‬ ‫לעולם לא תהיה אחד מאיתנו, חצוי-דם.‬
‫אל תשלה את עצמך, הרון.‬
‫תמיד יזרום דם של בן תמותה בעורקיך.‬
‫האחרים תמיד יתנשאו עליך,‬ ‫גם אם לא יודו בזה.‬
‫לי לפחות יש את ההגינות‬ ‫לומר לך את זה בפנים.‬
‫אילולא הרון, אף אחד מכם לא היה עומד פה.‬
‫למזלך אני מחבב את אביך ואת המלחמות שלחם.‬
‫למענו, אתיר לך לדבר ללא רשות.‬
‫אבל נצרי את לשונך, אמזונה.‬
‫את בין אלים.‬
‫ואת צודקת.‬
‫אילולא אימו הזונה של הרון...‬
‫לא היינו פה.‬
‫אבא שלי עוד היה בחיים.‬
‫לעולם אל תדבר שוב על אימא שלי.‬
‫זאוס מת כי הרה שחררה את הענקים,‬
‫וטיפשים כמוך נהו אחריה.‬
‫לא.‬
‫דם הוא חסר משמעות.‬
‫רצון הוא הכול.‬
‫נתראה במשחקים.‬
‫אתה מכיר את הכללים.‬
‫בלי כלי נשק.‬
‫זה לא בשבילך, דודי היקר.‬
‫זה בשביל החברים שלנו.‬
‫אנחנו צריכים להזכיר להם מי אנחנו.‬
‫זה כל מה שהוא מסוגל לו?‬
‫באף עולם לא תוכל להשתוות לי.‬
‫ידידנו הסכים להצעה שלנו.‬
‫הוא בדרכו ברגעים אלה.‬
‫כשהיא כאן, היא איתי.‬
‫בבקשה, אימא.‬
‫זה מה שהוגן.‬
‫השאול הוגן.‬
‫האין זה כך?‬
‫אכן.‬
‫ובכן, גם כאן אנחנו הוגנים.‬
‫על התעלולים הקטנים שלך לעורר את חמתי,‬ ‫אני חייב לכבד אותך.‬
‫ויש רק מקום אחד שבו זוכים בכבוד.‬
‫בזירת האגרוף.‬
‫אל תאפשר לכעס לערפל את ההיגיון שלך.‬ ‫זה טירוף. הוא לא שווה את זה.‬
‫נכון, הוא לא שווה את זה.‬
‫לא משנה. אני גם ככה אדם מת.‬
‫אל תעשה את זה. בבקשה, אחי.‬
‫אני אהפוך אותך למושא ללעג, ממזר.‬
‫תתחנן לרחמים, ואסיים את זה מהר.‬
‫תגיד את המילים. "אני נכנע."‬
‫תראה אותם.‬
‫הם יודעים שאתה לא מסוגל לנצח,‬
‫אבל כולם במתח.‬
‫הם רוצים לראות אותי מכה בך עד כניעה.‬
‫ככה הוא האספסוף.‬ ‫הם מעריכים כוח יותר מהכול,‬
‫ואוהבים לראות גיבור נכשל.‬
‫תגיד את המילים!‬
‫לעולם לא.‬
‫ככה תראה לעולם מי אתה באמת.‬
‫עצור!‬
‫זה יסתיים עכשיו.‬
‫מטרת המשחקים היא לכבד את הנופלים.‬
‫לא להוסיף לנופלים.‬
‫איך את מעזה להראות את פנייך פה?‬
‫אנחנו צריכים להרוג אותך.‬
‫תוכלו לנסות,‬
‫אבל זה לא יקל את הכאב או הכעס שלכם.‬
‫למה שלא ננסה לברר את זה בעצמנו?‬
‫אני עדיין מלכת השמיים, אפולו.‬
‫לפי החוק יש לי כל זכות להיות פה.‬
‫אני יודעת שהפצעים שלכם עוד טריים,‬
‫אבל מותי לא יחזיר את הנופלים.‬
‫אם זה היה אפשרי,‬ ‫הייתי מקריבה בשמחה את חיי.‬
‫כל מה שאני יכולה לעשות עכשיו‬ ‫זה לנסות לכפר על מה שעשיתי.‬
‫אגלה את עצמי לאלף שנים,‬
‫ובמהלך הזמן הזה,‬ ‫כף רגלי לא תדרוך באולימפוס.‬
‫אבל לפני כן, אכבד את זכר הנופלים.‬
‫איבדת את הזכות הזה כשנלחמת בנו.‬
‫מי אתה שתדבר בשם אולימפוס?‬
‫אתה סתם ממזר.‬
‫גם אנחנו.‬
‫לא אתן לממזרים לקבוע את גורלנו.‬
‫אימי תמיד הייתה הוגנת.‬
‫רק כשזאוס לא היה נאמן הזעם שלה השתלט עליה.‬
‫מה אשמתה בדבר?‬
‫היא תעשה כדברנו.‬
‫לא הבנת אותי, אחותי.‬
‫אני לא מבקש רשות.‬
‫מספיק.‬
‫זה מכבד את הבלתי ראויים.‬
‫בוא נלך.‬
‫לא.‬
‫שמעת אותה. תסתלק.‬
‫מה אמרת?‬
‫לך. עכשיו. או שתתחרט על זה.‬
‫לא.‬
‫מספיק!‬
‫הפסיקו את הטיפשות הזו.‬
‫גאיה, אם הטיטאנים וענקי הארץ האדירים.‬
‫אני רואה אותה ושומע את קולה.‬
‫מה?‬
‫היא מדברת איתי בחלומות.‬
‫הרה הגיעה מתוקף תנאי הפסקת אש.‬
‫יותר לה לכבד את הנופלים,‬
‫אבל לאחר מכן עליה לקיים את מילתה ולעזוב.‬
‫על כולכם לזכור.‬
‫המוות משמיד חלק מאיתנו,‬ ‫אבל עצם הרעיון שבבסיסו מציל את כולנו.‬
‫נתאבל על זאוס ועל הנופלים למשך שלושה ימים.‬
‫במהלך הזמן הזה,‬
‫אף אל לא יילחם באל אחר.‬
‫אבל בתום שלושה ימים,‬
‫יוצע לכם אתגר,‬
‫והנחיותיו עוד יגיעו.‬
‫כולם חופשיים להתמודד על הכתר,‬
‫כדי שהראוי ביותר יזכה באבן החן האלוסינית.‬
‫באופן הזה,‬ ‫כישורים יקבעו מי יהיה מלך השמיים הבא.‬
‫זה רצונו של זאוס ושלי,‬
‫וכך יהיה.‬
‫עכשיו, כבדו את הנופלים‬
‫ותנו להם את מנת חלקם.‬
‫הבה נתחיל.‬
‫אין צורך בדמעות.‬
‫הרמס האיתן.‬
‫אפולו והפייסטוס האמיצים.‬
‫נאמנים עד המוות.‬
‫תודה לכם, בניי.‬
‫הסטיה החכמה,‬
‫אתנה האצילית‬
‫וארטמיס הפיקחית שלי.‬
‫ידעתי שאוכל לסמוך עליכם.‬
‫על כך, כולנו נושאים בחוב כלפיכם.‬
‫יש להרוויח כל דבר שווה ערך, ארס.‬
‫אל תיתנו לכישרונות שלכם להתבזבז.‬
‫הרון.‬
‫אני גאה בך מאוד.‬
‫עשית יותר משיכולתי לדמיין.‬
‫אתה צריך להיות זה...‬
‫שיישא את טבעתי.‬
‫לא אוכל לקבל אותה.‬
‫היא צריכה לעבור למישהו שרוצה לשלוט.‬
‫לא מדובר בכס המלכות.‬
‫מדובר בקבלה של מי שאתה.‬
‫אתה בני.‬
‫דמי זורם בעורקיך.‬
‫זה יעזור לך לצעוד בדרך שבה עליך לעבור.‬
‫כולנו פגומים בדרכנו שלנו.‬
‫אני יותר מכל.‬
‫אבל יש אידיאלים טהורים.‬
‫וברגעים שבהם אנחנו שואפים להם,‬
‫גם אנו טהורים.‬
‫כבדו אותי על ידי סיום הסכסוך הזה‬ ‫ולאחר מכן, חיו לא כפי שאני חייתי,‬
‫אלא כפי שמתי.‬
‫בשאיפה למשהו גדול ממני.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫יש משהו שאתם צריכים לדעת.‬
‫גאיה אמרה לי לחפש את החרב...‬
‫ולהציל את שרפים.‬
‫שרפים?‬
‫איכשהו, יש ביניהם חיבור.‬
‫אני לא יודע איך. אני לא יודע למה.‬
‫איך אוכל להציל מישהו שכבר מת?‬
‫אבל אני חייב לעזור לו.‬
‫מבין כל הנשמות בעולם הזה ובעולם הבא,‬
‫למה שרפים?‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬