Miért...
kerültél...
minket?
Mert a fivérem azt mondta...
az istenek gyarlók.
Talán így van,
de a gondviselésünk nem az.
Valami nálunk is hatalmasabból származik.
Mi csak a porhüvelyei vagyunk.
És valamit tudnod kell.
Már nem sokáig...
...leszel e világon.
Nem...
...álmodsz.
De egy rémálomban vagy.
Az Olümposzért folytatott csata során megtámadták a templomunkat.
Valaki belopózott...
...és elvágta életed fonalát.
Tessék? Hogy lehet ez?
Ez örök rejtély marad, amit még mi sem látunk.
De a rád váró sors a legkevésbé sem irigylésre méltó.
Mert amikor elvágunk egy fonalat, a vég épp akkor jön el, amikor mi akarjuk.
Ám a tiédet nem a mi gondos kezünk vágta el.
Ez mit jelent?
A rád váró halált nem lehet megállítani.
Feléd araszol, akár a pohárból pergő homok,
napról napra egyre sebesebben.
A téli napforduló negyedholdjára
elhagyod ezt a világot.
Ha gyorsan cselekszel...
...van némi esélyed,
hogy áldássá változtasd...
...ezt a rémálmot.
Hogyan?
Erre neked kell rájönnöd.
De egy dolgot ne feledj! A sors sokszor azon az úton ér utol...
...amelyen azért jársz, hogy elkerüld.
Mindig is jobban szerettem a kétágú villát, mint a kardot.
Gyorsabb, mint a szél,
élesebb bármely pengénél,
és kegyetlenebb, mint a tűz.
De a legjobb,
hogy az akaratod kiterjesztése.
Minél nagyobb az akarat, annál súlyosabb az ütés.
Tessék.
Ezzel észrevétlen maradhatsz.
Még megvan a démoni erőd.
És elő is hívhatod. Csak képzeld magad elé!
És újra Szeraphim leszel.
Az Alvilágnak van egy másik kijárata.
Egy járatlanabb, melyet kevesebben figyelnek.
ZEUSZ VÉRE
Tudja.
Ha ő az, akit megjövendöltek, és életének fonalát elvágták...
Mind veszélyben vagyunk.
Szerinted Hadész volt?
Nem tudom.
De szerintem...
Ne... mozdulj!
Mi buktatott le?
A szirmok nem ringatóznak mögötted.
Folytasd, nővérem!
Biztosan van már sejtésed.
Igaz ez? Poszeidón fegyverszünetet rendelt el?
Megkért, hogy adjam tovább a hírt,
hogy minden halhatatlan leróhassa tiszteletét az elesettek előtt.
Túl korai.
Arész máris toborozza a többieket.
Azt mondja nekik, őt illeti Zeusz helye a trónon.
Arészt bízd rám! Nagyobb veszély is fenyeget.
Olyasmi, amit nem látunk. Még Hadészt is felülmúlja.
Jól vagy?
Mi ez az egész?
Nem hinnéd el, ha elmondanám.
Lerovom a tiszteletem, aztán örökre elmegyek.
Akarod, hogy veled menjünk?
Szívesen látnának minket?
A népem szerint az élet nagy meglepetés.
Nem látom be, a halál miért ne lehetne még az életnél is nagyobb.
Van egy ötletem.
Emlékeztess minket erre, amikor haldoklunk.
Imádkozom érte Medrhez és Zat-Badarhoz.
És érted is.
Ritkán veszítünk el közülünk valót.
Amikor egy isten elhagyja ezt a világot, játékokkal ünnepelünk,
hogy tisztelegjünk az élete előtt, és eltemessük a gyászt.
Gyere! Megmutatom.
A legméltóbb résztvevőt díjjal jutalmazzuk.
Atyánk gyűrűjével.
A gyűrű titkot hordoz.
Egy lépéssel közelebb viszi tulaját a trónhoz.
Már ha elég okos, hogy megfejtse.
Jól fog mutatni az ujjadon.
Nem versenyezni jöttem.
Sok sikert, nővérem!
Nem tudom eldönteni, kit utálok jobban,
Hérón szajha anyját vagy a korcs fivérét, Szeraphimet.
Miért vagy még itt? Sosem leszel közülünk való, félvér.
Ne áltasd magad, Hérón!
Mindig halandó vér fog csörgedezni az ereidben.
A többiek mindig lenéznek majd, akár beismerik, akár nem.
Én legalább a szemedbe mondom.
Hérón nélkül egyikőtök sem lenne itt.
Szerencséd, hogy szeretem atyádat és a megvívott háborúit.
Miatta elnézem a tiszteletlenséged.
De vigyázz a nyelvedre, amazon!
Istenek között vagy.
És igazad van.
Hérón szajha anyja nélkül...
nem lennénk itt.
Atyám még mindig élne.
Többé ne vedd a számra anyámat!
Zeusz halott, mert Héra szabadjára engedte a gigászokat,
és a hozzád hasonló bolondok követték.
Ne!
A vér semmit sem jelent.
Az akarat fontosabb.
Találkozunk a játékokon.
Ismered a szabályokat.
Nincs fegyver.
Ez nem neked szól, kedves bácsikám,
hanem a barátainknak.
Emlékeztetnünk kell őket, hogy kik vagyunk.
Csak ennyit tud?
Egyetlen világban sem leszel egyenrangú velem.
A barátunk elfogadta az ajánlatunkat.
Már úton van.
Idefent velem kell lennie.
Kérlek, anyám!
Ez így igazságos.
Az Alvilág igazságos.
Nemde?
Valóban az.
Nos, mi is azok vagyunk.
Tisztelnem kellene téged ahhoz, hogy feldühítsenek a kis trükkjeid.
És a tiszteletet egyetlen helyen lehet kiérdemelni.
Az ökölvívás arénájában.
Ne hagyd, hogy az érzelmeid irányítsanak! Ez őrültség. Nem ér ennyit.
Nem.
De nem számít, már úgyis halott vagyok.
Ne tedd ezt! Kérlek, fivérem!
Nevetség tárgyává teszlek, fattyú!
Könyörögj kegyelemért, és gyorsan véget vetek az egésznek.
Mondd ki: „Megadom magam.”
Nézz rájuk!
Tudják, hogy nem nyerhetsz,
mégis mind tűkön ülnek.
Látni akarják, ahogy behódolásra kényszerítelek.
A csőcselék számára az erő a legfontosabb,
és imádják, ha a hős elbukik.
Mondd ki!
Soha.
Megmutathatod a világnak, ki is vagy valójában.
Elég!
Ennek most vége.
A játékok célja a holtak előtti tisztelgés.
Nem a holtak számának növelése.
Hogy merészelsz idejönni?
Végeznünk kellene veled.
Megpróbálhatjátok,
de az nem csillapítaná a fájdalmatokat vagy a dühötöket.
Miért nem próbáljuk ki?
Még mindig én vagyok az ég úrnője, Apollón.
A törvény szerint jogom van itt lenni.
Tudom, hogy még frissek a sebeitek,
de a halálom nem hozza vissza az elesetteket.
Ha úgy lenne, örömmel áldoznám életemet az övékért.
Most csak annyit tehetek, hogy megpróbálom jóvátenni, amit elkövettem.
Ezer évre száműzöm magam,
és ez idő alatt nem lépek az Olümposzra.
De előbb tisztelgek az elesettek előtt.
Elvesztetted e jogot, amikor hadra keltél ellenünk.
Ki vagy te, hogy az Olümposz nevében beszélj?
Csak egy fattyú.
Ahogy mi is.
Nem hagyom, hogy fattyak döntsenek a sorsunkról.
Anyám mindig is igazságos volt.
Vérmérséklete csak akkor hagyta cserben, amikor Zeusz eltévelyedett.
És hogy lenne hibáztatható ezért?
Azt teszi, amit mondunk.
Félreértettél, nővérem.
Nem engedélyt kérek.
Elég!
A méltatlanokat dicsérik.
Menjünk!
Nem.
Hallottad. Nyomás!
Mit mondtál?
Tűnj el, vagy megbánod!
Ne!
Elég!
Elég az ostobaságból!
Gaia, a titánok és a nagy földi gigászok anyja.
Látom őt, és hallom a hangját.
Tessék?
Álmaimban beszél hozzám.
Héra a fegyverszünet zászlaja alatt érkezett.
Leróhatja tiszteletét,
de aztán ígéretéhez híven távoznia kell.
Ne feledjétek!
Bár a halál elpusztít néhányunkat, az eszméje mindannyiunkat megment.
Három napig gyászoljuk Zeuszt és az elesetteket.
Ez idő alatt
egyetlen isten sem fog fegyvert a másikra.
De három nap múlva
próba elé fogtok nézni,
melynek részleteit nemsokára megismeritek.
Mindenki versenyre kelhet a koronáért,
hogy a legméltóbbé legyen az Eleusziszi kő.
Így a kiválóság dönt az ég következő uralkodójáról.
Ez Zeusz és az én akaratom,
ezért így is fog történni.
Most tisztelegjetek a halottak előtt,
és adjátok meg, ami jár nekik!
Kezdjük hát!
Nincs szükség könnyekre.
Állhatatos Hermész.
Bátor Apollón
és Héphaisztosz.
Hűségesek a végsőkig.
Köszönöm, fiaim.
Bölcs Hesztia,
bátor Athéné
és ravasz Artemisz.
Tudtam, hogy számíthatok rátok.
Ezért mind adósaitok vagyunk.
Mindent, mi arra érdemes, ki kell érdemelni, Arész.
Ne pazarold el a tehetségedet!
Hérón.
Nagyon büszke vagyok rád.
Többet tettél, mint valaha hittem volna.
Neked kell...
viselned a gyűrűmet.
Nem fogadhatom el.
Olyan érdemli, aki uralkodni akar.
Ez nem a trónról szól,
hanem önmagad elfogadásáról.
A fiam vagy.
A vérem csörgedezik benned.
Ez elvezet téged a helyes útra.
Mind gyarlók vagyunk a magunk módján.
Leginkább én.
De léteznek tiszta eszmények.
És amikor ezek elérésére törekszünk,
mi is tiszták vagyunk.
Tiszteljetek meg azzal, hogy véget vettek e konfliktusnak.
Ne úgy éljetek, ahogy éltem,
hanem úgy, ahogy meghaltam.
Valami önmagamnál hatalmasabbra törekedve.
Eljött az idő.
Tudnotok kell valamit.
Gaia azt mondta, keressem meg a kardot...
és mentsem meg Szeraphimet.
Szeraphimet?
Valahogy összekapcsolódnak.
Nem tudom, hogyan és miért.
Hogy menthetnék meg valakit, aki már halott?
De segítenem kell neki.
E világ és a másik összes lelke közül
miért pont őt?
A feliratot fordította: Ötvös-Horváth Anna