Чому ти...
...уникаєш...
...нас?
Через слова мого брата.
«Боги мають недоліки».
Можливо,
але наше провидіння — не має.
Його породжує щось більше, ніж навіть ми.
Ми лише його носії.
І ти маєш дещо знати.
Тобі недовго...
...зосталося в цьому світі.
Це не...
...сон.
Але це твій кошмар.
Під час війни за Олімп на наш храм напали.
І хтось прослизнув усередину...
...і перерізав твою нитку.
Що? Як це можливо?
Це досі загадка. Якої навіть нам не розгадати.
Але доля, яка тепер чекає на тебе, найменш завидна з усіх.
Бо коли ми обрізаємо нитку, кінець наступає саме в ту мить, коли ми й хочемо.
Але твою обрізали без нашого легкого дотику.
І що це значить?
Твоїй смерті не запобігти.
Вона повзе вперед, як пісок, що сиплеться зі склянки,
щодня набираючи лише більше імпульсу.
До чверті місяця зимового сонцестояння
ти покинеш цей світ.
Якщо ти діятимеш швидко...
...є невеличкий шанс,
що ти зможеш перетворити цей кошмар...
...на благо.
Як?
А це вже ти сам маєш дізнатися.
Але пам'ятай. Долю часто зустрічають...
...на тому шляху, якого прагнуть уникнути.
Я завжди віддавав перевагу двозубцю перед мечем.
Він швидший за вітер,
гостріший за будь-яке лезо
й агресивніший за полум'я.
Але найкраще те,
що це продовження твоєї волі.
Чим сильніша воля, тим сильніший удар.
Це тобі.
Щоби тебе не помітили.
Твоя демонічна сила досі при тобі.
Ти можеш викликати її. Просто уяви її собі.
І ти знову станеш Серафимом.
Є ще один вихід із підземного світу.
Менш популярний, з меншою кількістю спостерігачів.
СЕРІАЛ NETFLIX
Він знає.
Якщо це йому пророкували, і його нитку життя перерізали...
Ми всі в небезпеці.
Думаєш, це зробив Аїд?
Не знаю.
Але я думаю...
Не рухайся.
Що мене видало?
Пелюстки за тобою хитаються інакше.
Ну що ж. Продовжуй сестро.
Упевнений, у тебе є підозри.
Це правда? Посейдон наказав укласти перемир'я?
Він змусив мене розповісти всім,
щоб усі безсмертні віддали шану загиблим.
Ще зарано.
Арес уже залучає інших на свій бік,
кажучи, що він має зайняти місце Зевса на троні.
Я подбаю про Ареса. Це не найбільша загроза.
Те, чого ми не бачимо, окрім навіть Аїда.
З тобою все добре?
Що відбувається?
Ви все одно не повірите.
Я з усіма попрощаюся, а потім піду раз і назавжди.
Нам піти з тобою?
А нас хоча б запросили?
Мої люди вірять, що життя — це велика несподіванка.
Я не розумію, чому смерть не може бути ще більшою.
У мене є ідея.
Нагадай про це, коли помиратимемо.
Я помолюся за нього Медру й Зат-Бадару.
І за тебе.
Рідко ми втрачаємо когось зі своїх.
Коли бог покидає цей світ, ми святкуємо іграми,
аби вшанувати його життя й забути своє горе.
Ходімо. Я покажу тобі.
Найдостойніший учасник отримає приз.
Перстень нашого батька.
Перстень із таємницею.
Яка наблизить власника персня до трону.
Тільки якщо носій персня досить розумний, щоби розкрити її.
Він личитиме тобі.
Я прийшов не змагатися.
Щасти, сестро.
Я не можу вирішити, кого ненавиджу більше:
матір-повію Герона чи його брата-покруча Серафима.
Чому ти досі тут? Ти ніколи не станеш одним із нас, мішанцю.
Не обманюй себе, Героне.
У твоїх жилах завжди тектиме кров смертного.
Інші завжди дивитимуться на тебе зверхньо, визнають вони це чи ні.
Але я хоча б достатньо порядний, щоби сказати це тобі в очі!
Якби не Герон, ніхто з нас не стояв би тут.
Тобі пощастило, що я шанувальник Зевса й воєн, які він вів.
З поваги до нього я дозволю тобі говорити без черги.
Але стеж за язиком, амазонко.
Ти тут серед богів.
І твоя правда.
Якби не матір-шльондра Герона,
нас би тут не було.
- Мій батько був би досі живим. - Ніколи більше не згадуй мою матір.
Зевс мертвий, бо Гера звільнила велетнів, а такі дурні, як ти, пішли за нею.
Не треба.
Кров — це ніщо.
Воля — це все.
Побачимося на іграх.
Ти знаєш правила.
Ніякої зброї.
Це не для тебе, любий дядьку.
Це для наших друзів.
Треба нагадати їм, хто ми такі.
Це все, на що він здатен?
Тобі не зрівнятися зі мною в жодному світі.
Наш друг погодився на нашу пропозицію.
Він уже в дорозі.
Коли вона тут, вона зі мною.
Прошу, мамо.
Це справедливо.
Підземний світ справедливий.
Чи не так?
Так і є.
Що ж, тут ми теж справедливі.
Щоби твої хитрощі викликали мій гнів, я мушу тебе поважати.
А існує лише одне місце, де можна заслужити повагу.
Арена для кулачного бою.
Не дай злості затьмарити тобі розум. Це божевілля. Він цього не вартий.
Так, не вартий.
Та байдуже. Я і так уже мрець.
Не роби цього. Прошу тебе, брате.
Я зроблю з тебе посміховисько, байстрюче.
Благай про помилування, і я прикінчу тебе швидко.
Промов ці слова. «Я підкорюся».
Поглянь на них.
Вони знають, що тобі не виграти,
але вони всі все ж в очікуванні.
Вони хочуть, щоби я змусив тебе підкоритися.
Це натовп. Він цінує силу понад усе
й любить, коли герой програє.
Промов ці слова!
Ніколи.
Так ти покажеш світу, хто ти насправді.
Досить!
Цьому настав кінець.
Ігри призначені для вшанування мертвих.
А не поповнення їхніх рядів.
Як ти посміла тут з'явитися?
Ми повинні тебе знищити.
Ви можете спробувати,
але вашому болю це не зарадить, і злості не стане менше.
Чому б нам не перевірити?
Я досі цариця небес, Аполлоне.
Я маю повне право тут бути.
Я знаю, що ваші рани ще свіжі,
але моя смерть не поверне загиблих.
Якби можна було, я б із радістю віддала своє життя за них.
Я можу лише спробувати загладити свою провину.
Я вижену себе на тисячу років,
і за цей час я не ступатиму на Олімп.
Але спершу я віддам шану полеглим.
Ти втратила це право, почавши війну проти нас.
Хто ти такий, щоби говорити за Олімп?
Ти лише байстрюк.
Як і ми.
Я не дозволю байстрюкам визначати нашу долю.
Моя матір завжди була справедливою.
Лише коли Зевс загуляв, самовладання підвело її.
Хіба є в цьому її провина?
- Вона зробить так, як ми скажемо. - Ти мене неправильно зрозуміла, сестро.
Я не питаю дозволу.
Годі.
Вони не гідні такої шани.
Ходімо.
Ні.
Ти її чув. Біжи за спідницею.
Що ти сказала?
Іди. Негайно. Інакше пошкодуєш.
Не треба.
Годі!
Годі цих дурощів.
Гея, матір титанів і великих земних велетнів.
Я бачу її і чую її голос.
Що?
Вона говорить до мене в снах.
Гера тут під стягом перемир'я.
Ви дозволите їй віддати шану,
але тоді вона має дотримати свого слова й піти.
Ви всі повинні пам'ятати.
Хоча смерть знищує декого з нас, її сутність рятує нас усіх.
Ми три дні оплакуватимемо Зевса й полеглих.
За цей час
жоден бог не підійме зброї проти іншого.
Але через три дні
буде запропоновано виклик,
указівки щодо якого вам передадуть.
Усі матимуть змогу позмагатися за корону,
а найдостойніший отримає Елевсінський камінь.
Таким чином заслуги визначать наступного правителя небес.
Така наша із Зевсом воля,
тож так і має статися.
Тепер ушануйте мертвих
і віддайте їм належне.
Розпочнімо.
Сльози тут зайві.
Непохитний Гермесе.
Хоробрий Аполлоне
й Гефесте.
Віддані до кінця.
Дякую, сини мої.
Мудра Гестія,
доблесна Атена
і моя хитра Артеміда.
Я знав, що ви не підведете.
За це ми всі в боргу перед вами.
Усе вартісне треба заслужити, Аресе.
Не змарнуй своїх талантів.
Героне.
Я щиро пишаюся тобою.
Ти зробив більше, ніж я міг собі уявити.
Це ти повинен стати...
носієм мого персня.
Я не можу взяти.
Нехай візьме той, хто хоче правити.
Річ не в троні.
Річ у самосприйнятті.
Ти мій син.
У тобі тече моя кров.
Перстень допоможе піти відведеним тобі шляхом.
У кожного з нас є недоліки.
Особливо в мене.
Але існують і чисті ідеали.
І коли ми прагнемо до них,
ми уподібнюємося їм.
Віддайте мені честь, припинивши цей конфлікт,
і живіть не так, як я жив,
а як я помер.
Прагнучи до чогось більшого за себе.
Пора.
Я маю вам дещо сказати.
Гея сказала мені знайти меч
і врятувати Серафима.
Серафима?
Якимось чином вони пов'язані.
Я не знаю як. Я не знаю чому.
Як урятувати того, хто вже мертвий?
Але я маю допомогти йому.
З усіх душ цього й наступного царства
чому саме Серафиму?
Переклад субтитрів: Дмитро Коваль