‫מלכי.‬
‫יש מישהי שאני רוצה לראות.‬
‫- דמו של זאוס -‬
‫זה בשביל שרפים.‬
‫היית צריך לומר לי.‬
‫את צודקת. הייתי צריך לומר לך.‬
‫הייתי צריך לקחת אותך מה"פולי" (עיר) ההיא.‬
‫ולחסוך ממך את כל הסבל שעברת שם.‬
‫אילולא הסבל הזה, לא הייתי כאן.‬
‫טוב לראות אותך מאושרת.‬
‫תצטרף אליי?‬
‫אני בספק.‬
‫כשמתי...‬
‫ראיתי כל רגע בחיי‬ ‫ואיך הפעולות שלי השפיעו על אחרים.‬
‫ואיך הפעולות שלהם השפיעו עליי.‬
‫זה קורה גם לאלים?‬
‫לכן אני פה.‬
‫אני מצטער.‬
‫האם אראה אותך שוב?‬
‫אני חייב ללכת.‬
‫אחרי שנשיג את האדמנטין למצפן,‬
‫הוא יוביל אותנו אל טאלוס ולחרב.‬
‫זה קריפי.‬
‫ראיתי בתי קברות תוססים יותר.‬
‫מה לגבי היתר?‬
‫היה לי מזל שהשגתי את זה.‬
‫אל תדאג. נמצא פתרון.‬
‫שם ראיתי את זאוס‬ ‫מניח את המטבעות על עיני אימא שלך.‬
‫איפה היא נקברה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫מה אנחנו עושים פה?‬
‫ייתכן שיש אדמנטין בפנים.‬
‫רק אל יכול היה ליצור דבר כזה.‬
‫תישארי פה.‬
‫זאוס הכול יכול,‬ ‫מרעים הרעם האדיר ומלך אולימפוס,‬
‫דע שאפילו בתור אבינו,‬ ‫גם אתה חייב לעמוד למשפט.‬
‫אך הגעת לשיאים שמעטים העפילו אליהם.‬
‫בשדה הקרב, איש לא השתווה לך.‬
‫המשוררים יהללו את שבחיך לנצח.‬
‫אבל הניאוף שלך הוא כתם שחור על נפשך.‬
‫אף ניצחון לעולם לא יוכל לכפר‬ ‫על המעשים הנוראיים האלה.‬
‫מעשים אלה יביישו אותך לנצח.‬
‫אבל עדיין יש עוד סוגיה שצריך לפתור.‬
‫סוגיה שהעלה אדון השאול.‬
‫תמיד טענת‬
‫שממלכות העולם חולקו באופן הוגן, נכון?‬
‫כך היה.‬
‫אתה בטוח?‬
‫מה אתה רומז?‬
‫לעולם לא ארמה את הגורלות.‬
‫את רוצה לספר להם, או שאני אספר?‬
‫ואין מפלט מהאמת פה.‬
‫כשכולנו התמודדנו‬ ‫על הבעלות על אבן החן האלוסינית,‬
‫חשת שמשהו לא תקין כשהושטת יד.‬
‫אבל לא אמרת כלום.‬
‫לא במקרה הגרלת את אבן החן האלוסינית.‬
‫הרה גרמה לזה.‬
‫ובעמקי ליבך, ידעת את זה.‬
‫אבל האמת היא ששינית את דעתך.‬
‫לא רצית לוותר על עוצמת האבן.‬
‫לא רצית להיות מודח אל השאול,‬
‫אז שיתפת עם זה פעולה.‬
‫כי...‬
‫זה התאים לרצונך.‬
‫אני מתנגדת!‬
‫אני עשיתי את זה, לא זאוס.‬
‫זה לא תירוץ.‬
‫אם השאול חושף הכול,‬
‫שיירשם בפרוטוקול שעשיתי זאת לטובת הכלל.‬
‫עבור כולנו, כולל עבורך, האדס.‬
‫כמה אדיב מצידך.‬
‫אנא, אחות יקרה, האירי את עינינו.‬
‫אתה יודע על איזו אמת אני מדברת.‬
‫היה רק אל אחד שראוי לשלוט עלינו.‬
‫שפעם אחר פעם הראה לנו‬
‫שהוא הכי אמיץ, הכי חזק והכי כשיר מכולנו.‬
‫כשנכלאנו על ידי אבינו, מי הציל אותנו?‬
‫כשהמפלץ, שאת שמו אין לומר, תקף,‬
‫מי נלחם בו?‬
‫מי הביס את קרונוס?‬
‫מי הוביל את ההתקפה נגד הענקים?‬
‫מי הביא פשרות והיגיון לעולם?‬
‫והאמת היא‬
‫שיכול היה להיות רק מלך ראוי אחד של השמיים.‬
‫רק אל אחד‬ ‫שאפשר לתת בו אמון עם עוצמת אבן החן.‬
‫רק זאוס היה ראוי.‬
‫ולא הייתי מוכנה להשאיר את זה לידי אקראיות.‬
‫יותר מדי היה מונח על הכף.‬
‫אפילו פוסידון הסכים איתי.‬
‫זה נכון.‬
‫הרה סיפרה לי מה תכננה לעשות.‬
‫ובאותו רגע, ידעתי שהיא וזאוס‬ ‫הם אלה שצריכים לשלוט באולימפוס.‬
‫אמרתי לך...‬
‫רק טיפש יתנגד להרה.‬
‫למרות שבגדתי בו,‬ ‫הוא הקריב את עצמו כדי להציל אותי.‬
‫איזה מעשה אצילי יותר יכול להיות?‬
‫איש לא חוצה את אותו נהר פעמיים.‬
‫כי זהו לא אותו נהר, והוא אינו אותו אדם.‬
‫וכך, אתה שב הביתה, אדם חדש בעולם חדש.‬
‫איך זה אפשרי?‬
‫הייתה לי תחושה מוקדמת לגבי מותי.‬
‫אז צברתי את כל הידע שלי כאן,‬
‫עבורך.‬
‫אתה זוכר את השיר על "האחד"‬ ‫שהייתי מדקלם באוזניך?‬
‫"מתוך כל 100 גברים בקרב,‬ ‫עשרה לא אמורים להיות שם."‬
‫"שמונים נוספים הם אך ורק מטרות."‬
‫"רק תשעה הם לוחמים אמיתיים,‬ ‫ולמזלנו יש לנו אותם,‬
‫כי הם אלה שמנצחים בקרב."‬
‫"אבל אחד..."‬
‫"אחד הוא איש מלחמה."‬
‫"והוא זה שישיב את האחרים הביתה."‬
‫"זו האמת לגבי כל קרב שאי פעם התרחש."‬
‫"כל אחד שהשתתפתי בו בעצמי."‬
‫"וזו תהיה האמת בקרב הזה ובבא שאחריו."‬
‫"עד יום האחד האלוהי."‬
‫רק בואו של המוזכר בנבואה יציל אותנו‬
‫כשישוב הרוע שאת שמו אנו לעולם לא אומרים.‬
‫לפי האמונה, הוא יתעורר שוב,‬
‫ורק בעזרת חצי האל הזה‬
‫ניתן יהיה להציל את השמיים והארץ מכאוס.‬
‫אני מאמין שחצי האל הזה הוא אתה.‬
‫עם הזמן נדע.‬
‫מה אם אין לי זמן?‬
‫מה קרה?‬ ‫-אנחנו חייבים ללכת.‬
‫לאן?‬
‫לפסגת ההר שבו כריתי את האדמנטין.‬
‫כאן אין.‬
‫את טיפשה.‬
‫הוא לא אוהב אותך.‬
‫את מי לדעתך ביקר לפני שבא לכאן?‬
‫האמת היא שמעולם לא הצליח לשלוט בתאוות שלו.‬
‫הוא תמיד חשב שזו זכותו‬
‫בתור מלך האלים לעשות כרצונו.‬
‫הוא מעולם לא חשב‬ ‫כיצד זה משפיע על הנשים שאיתן שכב.‬
‫על המחיר שהעולם שילם על הכיבושים שלו,‬
‫גם כשהיה מדובר באלקטרה, יקירתו.‬
‫ידעת שליבה דואב על בנה, שרפים.‬
‫ועם זאת, לא הבאת אותו אליה.‬
‫השארת אותו ביער ההוא‬
‫שבו ניצוד על ידי אקריסיוס ובניו.‬
‫אתה מלך האלים. יכולת להביא אותו אל אימו.‬
‫למה לא עשית את זה?‬
‫כי רצית את אלקטרה רק לעצמך ולבנך.‬
‫ראית רק את אביו של שרפים משתקף בפניו.‬
‫אדם ששנאת.‬
‫מי יכול יותר לגרום לך לסבול‬ ‫מאשר בנו של גבר שאתה שונא.‬
‫לא אפשרת לשרפים למות, אבל גם לא הצלת אותו.‬
‫זה נכון. לא אכחיש את זה.‬
‫בעוד שעזרתי לנער,‬
‫לא הייתי מסוגל לאחד בינו לבין אימו.‬
‫בעוד שזה גורם לנו כאב עמוק, גורלך ברור.‬
‫האם אתה מכה על חטא?‬
‫כן.‬
‫תקוותך היחידה לשפר את מעמדך בעולם הזה‬
‫תלויה באלה שנותרו בעולם שמעל.‬
‫אם יכבדו אותך ויבצעו מעשים טובים בשמך,‬
‫ייתכן שמעמדך ישתפר.‬
‫אבל עד שנראה אילו פירות יישאו,‬ ‫תישלח אל טרטרוס.‬
‫הבאת את זה על עצמך.‬
‫בשם האלים.‬
‫מה קרה להם?‬
‫הם הותקפו על ידי רוחות קרס.‬
‫אבל קרס אוכלות רק את המתים.‬
‫מאז שזאוס מת,‬
‫רבים מהיצורים‬ ‫שבזכותו לא פרקו עול התחילו להתפרע.‬
‫קרס עכשיו אוכלות את החיים.‬
‫לכן אין פה אף אחד.‬
‫הם נמלטו למערות.‬
‫המסכנים האלה ניסו לשאוב מים מהבאר‬
‫תחת מעטה החשכה.‬
‫איש לא מעז לצאת באור היום.‬
‫יש הרבה אור עכשיו.‬ ‫אולי כדאי שנמצא מקום מוגן.‬
‫אביוס האמיץ, בתור האל השומר של הגנבים,‬ ‫אני חש חובה לומר לך‬
‫שעמיתה עסקית ותיקה שלך‬ ‫נמלטה הרגע ממקום כליאתה.‬
‫אספתי את נשמות השומרים שהרגה.‬
‫היא הצליחה להימלט מהאי?‬
‫כן.‬
‫בהצלחה, אחי.‬
‫מי ייתן והגורלות יאירו פנים‬ ‫לך ול"פולי" האומללה והנטושה הזו.‬
‫אנחנו חייבים ללכת.‬
‫למה?‬
‫אנחנו חייבים למצוא את העמיתה שלנו.‬ ‫היא עלולה להיות בסכנה גדולה.‬
‫זה סיפור טרגי, אבל אין לי זמן לספר אותו.‬
‫היא הייתה שותפה שלנו.‬
‫כאן ניפרד.‬
‫אז, להתראות.‬
‫תאמין או לא, אתגעגע אליך.‬
‫אתה האדם הכן היחיד שאני מכיר. אתה ואלכסיה.‬
‫אני מקווה שדרכינו לא יצטלבו שוב.‬
‫בוא נלך.‬ ‫-אני לא הולך.‬
‫מה?‬
‫אני נשאר איתם.‬
‫יצאת מדעתך?‬
‫אני מאמין באימא אדמה,‬
‫ואם זה רצונה, עליי לעזור להם.‬
‫תוכל לעזור להם כמה שתרצה‬ ‫אחרי שנמצא את אתה יודע מי.‬
‫אחרי כל מה שעברנו? באמת?‬
‫כבר עזרת להם פעם להציל את העולם.‬
‫זה לא מספיק?‬
‫רק רגע.‬
‫אתה חושב שהיא רואה אותך, נכון?‬
‫לכן אתה עושה את זה.‬
‫סליחה. לא התכוונתי לזה.‬
‫פשוט... תקשיב, אני חי משתי סיבות.‬
‫נולדתי, ועוד לא מתי.‬
‫אני ממש רוצה שזה יישאר ככה.‬
‫אבל תעשו מה שבא לכם.‬
‫אני לא רוצה שום קשר לזה.‬
‫כשתעבור את קורינתוס, המשך מערבה.‬
‫אני צריך לעצור איפשהו קודם.‬
‫לא. אל תעצור. אין זמן.‬
‫האם ברצונך לחצות את הנקיק?‬
‫כן.‬
‫אז השב על חידתי.‬
‫אבל אם תטעה,‬
‫תמצא את עצמך על שיפודי.‬
‫אתה בטוח שעדיין ברצונך לחצות?‬
‫אז אם אענה נכונה,‬ ‫אתה מבטיח להתיר לי לחצות?‬
‫לא תפר את מילתך, כמו נבל שפל?‬
‫כי רק פחדנים מכוערים ושקרנים‬ ‫מפירים את השבועות שלהם.‬
‫ולעולם לא תעשה את זה,‬
‫כמו לכוהנת צעירה שעברה כאן.‬
‫אני זוכר אותה.‬
‫הייתה לה חיבה לנפשות תועות.‬
‫עצור. אל תהרוג אותו.‬ ‫מה הוא עשה שזה מגיע לו?‬
‫הוא טעה בתשובה לחידה שלי.‬
‫שאל אותי. ואם אענה נכון, תן לשנינו לחצות.‬
‫מה הקשר שלו אלייך?‬
‫אין קשר.‬
‫אבל לאיש לא מגיע מוות כזה.‬
‫תהיי מוכנה לסכן את חייך כדי להציל את שלו?‬
‫אז הקשיבי לחידה שלך.‬
‫מה אדיר יותר מהאלים וגרוע יותר מהטיטאנים?‬
‫לעניים יש את זה והעשירים לא צריכים את זה.‬
‫אבל אם אוכלים את זה, מתים.‬
‫לא!‬
‫שום דבר.‬
‫שום דבר לא אדיר מהאלים.‬
‫שום דבר לא מרושע יותר מהטיטאנים.‬
‫לעניים אין שום דבר,‬ ‫והעשירים לא צריכים שום דבר.‬
‫ואם אוכלים שום דבר, גוועים ברעב.‬
‫היא הייתה חכמה מדי בשביל המשחק המטופש שלך,‬ ‫אבל עדיין הרגת אותה.‬
‫למה?‬
‫למה אכפת לך?‬
‫הכוהנת הזו הייתה אמורה להיות אשתי.‬
‫בגללי דרכיכם הצטלבו.‬
‫בגללי היא סובלת עכשיו בשאול.‬
‫למה הרגת אותה?‬
‫זה בטבע שלי.‬
‫וזה בטבע שלי.‬
‫היא הייתה חפה מפשע!‬
‫אמיצה! לא אנוכית! וקרעת אותה לגזרים!‬
‫אני מקלל אותך ואת הטבע שלך!‬
‫תמסור ממני דרישת שלום לשופטים.‬
‫הסבל שלך יסתיים בקרוב. אני נשבע.‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬