Мій царю.
Я хочу з деким побачитися.
СЕРІАЛ NETFLIX
Це тобі за Серафима.
Ти мав розповісти мені.
Твоя правда. Я мав.
Треба було забрати тебе з того міста.
І позбавити всіх страждань, які ти пережила там.
Якби не ці страждання, мене б зараз тут не було.
Я радий, що ти щаслива.
Ти приєднаєшся до мене?
Сумніваюся.
Коли я померла
я бачила кожну мить свого життя й те, як мої дії вплинули на інших.
І як їхні вплинули на мене.
Боги теж таке бачать?
Саме тому я тут.
Мені прикро.
Я тебе ще колись побачу?
Я мушу йти.
Щойно отримаємо адамантин для компаса, він приведе нас до Талоса й меча.
Це моторошно.
Я бачив жвавіші кладовища.
- А як же решта? - Ще пощастило, що це отримав.
Не хвилюйся. Ми щось придумаємо.
Я бачила, як Зевс клав тут монети на очі твоєї матері.
Де її поховали?
Я не знаю.
Що ми тут робимо?
Усередині може бути адамантин.
Лише бог міг створити щось подібне.
Зачекай тут.
Усемогутній Зевсе, великий громовержцю й царю Олімпу,
знай, що навіть як наш батько ти теж маєш пройти суд.
Але ти досяг поважних висот.
На полі бою тобі не було рівних.
Поети розповідатимуть історії про тебе цілу вічність.
Але твоє розбещення — чорна пляма на твоїй душі.
Жодна перемога не загладить цих жахливих учинків.
Ці дії навічно нависнуть над тобою ганьбою.
Але є ще одне питання, яке треба закрити.
Питання, яке підійняв володар підземного царства.
Ти завжди стверджував,
що царства світу розділили справедливо, правильно?
Саме так.
Ти впевнений?
На що ти натякаєш?
Я б ніколи не обманював мойр.
Ти сам їм скажеш чи сказати мені?
І від правди тут не втекти.
Коли ми всі боролися за Елевсінський камінь,
ти відчув, що щось не так, коли потягнувся до нього.
Але ти змовчав.
Ти не випадково дістав Елевсінський камінь.
Гера подала тобі його.
І в глибині душі ти це знав.
Але правда в тому, що ти передумав.
Ти не хотів віддавати сили каменю.
Ти не хотів, щоби тебе перевели до підземного світу,
тож ти не протидіяв.
Бо...
тобі так було зручно.
Я заперечую!
Це мій учинок, а не Зевса.
Це не виправдання.
Якщо підземний світ розкриє все,
тоді хай буде вказано, що я зробила це для загального блага.
Для всіх нас, включно з тобою, Аїде.
Яка ж ти великодушна.
Будь ласка, люба сестро, просвіти нас.
Ти знаєш правду, про яку я кажу.
Лише один бог був гідний правити нами.
Який знову й знову показував нам,
що він найсміливіший, найсильніший і найздібніший з усіх нас.
Коли нас ув'язнив наш батько, хто нас урятував?
Коли звір, ім'я якого ми не називаємо, напав,
хто виступив проти нього?
Хто переміг Кроноса?
Хто керував нападом на велетнів?
Хто подарував світу компроміс і здоровий глузд?
І правда в тому,
що може бути лише один законний цар небес.
Лише одному богу можна було довірити силу каменю.
Лише Зевс був гідний.
І я відмовилася залишати це на випадковість.
Забагато було на кону.
Навіть Посейдон погодився зі мною.
Це правда.
Гера розповіла мені про свій план.
І в ту мить я зрозумів, що вони із Зевсом мають правити Олімпом.
Я сказав тобі,
що лише дурень піде проти Гери.
Хоча я його й зрадила, він пожертвував собою, аби врятувати мене.
Що може бути благороднішим за це?
Ніхто не ступає в одну річку двічі.
Бо річка завжди інша, і людина завжди не така, як була.
І тому ти повертаєшся додому новою людиною в новому світі.
Як це можливо?
Я передчував свою смерть.
Тому я зібрав усі свої знання тут
для тебе.
Пам'ятаєш вірш, який я тобі зачитував?
«Зі 100 бійців у битві десятьом там не місце.
Ще 80 із них — лише мішені.
Лише дев'ять — справжні бійці, і нам пощастило,
що б'ються вони.
Але один...
Лише один є воїном.
І саме він приведе інших додому».
«Це правда про кожну битву, яка колись точилася.
Кожна, у якій я брав участь.
І це буде правда для цієї і всіх наступних битв.
- До дня Божественного». -«До дня Божественного».
Лише прихід того, кому пророкували, може врятувати нас,
коли повернеться зло, ім'я якого ми ніколи не називаємо.
Уважається, що він знову повстане,
і лише за допомогою цього єдиного напівбога
можна врятувати небеса й землю від хаосу.
Я вірю, що цей напівбог — це ти.
Час покаже.
А якщо я не маю часу?
- Що сталося? - Треба йти.
Куди?
На вершину гори, де я добув адамантин.
Тут його немає.
Ти дурень.
Він не кохає тебе.
Як ти думаєш, кого він відвідав перед цим?
Правда в тому, що він ніколи не міг контролювати своїх бажань.
Він завжди вважав, що має право
як король богів робити те, що йому заманеться.
Він не думав про те, як це вплинуло на тих, з ким він спав.
Чого його перемоги коштували світу,
навіть коли йшлося про його дорогу Електру.
Ти знав, що її серце крається через сина Серафима.
Але ти не привів його до неї.
Ти залишив його в тому лісі,
де на нього полювали Акрісій і його сини.
Ти цар богів. Ти міг привести його до матері.
Чому ж не привів?
Бо ти хотів, щоби Електра дісталася лише тобі й твоєму сину.
В обличчі Серафима ти бачив лише його батька.
Чоловіка, якого ти ненавидів.
Хто краще змусить страждати, як не син людини, яку ти ненавидиш.
Ти не дав Серафиму померти, але ти й не врятував його.
Це правда. Не заперечуватиму.
Я допоміг хлопчику,
але я не міг змусити себе возз'єднати його з матір'ю.
Хоча це нас глибоко засмучує, твоя доля визначена.
Ти каєшся?
Каюся.
Твоя єдина надія на кращу позицію в цьому світі
лежить на тих, хто залишився у світі нагорі.
Якщо вони віддаватимуть тобі честь і робитимуть добрі справи від твого імені,
можливо, ти зможеш перейти в краще місце.
Але поки ми не побачимо, які плоди вони принесуть, ти житимеш у Тартарі.
Ти сам винен.
О боги.
Що з ними сталося?
На них напали кери.
Але кери харчуються лише мертвими.
Відколи Зевс помер, багато істот, яких він тримав у вузді, удалися до свавілля.
Кери тепер поїдають живих.
Тому тут нікого немає.
Вони знайшли притулок у печерах.
Ці бідолахи намагалися набрати води з криниці
під покровом темряви.
Ніхто не наважується виходити серед білого дня.
Зараз багато світла. Можливо, нам слід знайти укриття.
Хоробрий Евіосе, як бог-покровитель злодіїв я вимушений повідомити тебе,
що твоя стара ділова партнерка щойно вирвалася зі своїх кайданів.
Я зібрав душі охоронців, яких вона вбила.
Вона втекла з острова?
Так.
Щасти, брате.
Хай мойри усміхнуться тобі й цьому бідному покинутому місту.
Нам треба йти.
Чому?
Треба знайти колишню партнерку. Вона може бути у великій небезпеці.
Це трагічна історія, але я не маю часу її розповідати.
Вона була напарницею.
Ось і пора нам попрощатися.
Тож бувайте.
Віриш чи ні, та я сумуватиму.
Ти єдина чесна людина, яку я знаю. Ти й Алексія.
Сподіваюся, наші шляхи ніколи не перетнуться.
- Ходімо. - Я не піду.
Що?
Я залишуся з ними.
Ти з глузду з'їхав?
Я вірю в Матір-Землю, і якщо це її воля, то я маю їм допомогти.
Допомагай скільки влізе, коли ми знайдемо сам-знаєш-кого.
Після всього, що ми пройшли? Серйозно?
Ти вже раз допоміг їм урятувати світ.
Цього мало?
Стривай-но.
Ти гадаєш, вона тебе бачить?
Ось чому ти це робиш.
Слухай, пробач. Я це не серйозно.
Просто... Послухай, я живий з двох причин.
Я народився й іще не помер.
Не хочеться мені змін.
Але ви самі собі господарі. Я з вами не піду.
Коли пролетиш Корінф, далі лети на захід.
Спершу треба зробити зупинку.
Ні. Не зупиняйся. Часу немає.
Шукаєш прохід через ущелину?
Так.
Тоді ти маєш розгадати мою загадку.
Але якщо не розгадаєш,
то опинишся на моїй палиці.
Упевнений, що досі хочеш пройти?
Якщо я відповім правильно, ти обіцяєш мене пропустити?
Ти не зрадиш свого слова, як якийсь плоскостопий лиходій?
Бо лише потворні, брехливі боягузи порушують свої присяги.
І ти б ніколи не вчинив так,
як учинив із молодою жрицею, що прийшла сюди.
Я пам'ятаю її.
Їй були небайдужі бродячі.
Стій. Не вбивай його. Чим він це заслужив?
Він не розгадав моєї загадки.
Запитай мене. І якщо я розгадаю, пропусти нас двох.
Хто він тобі?
Ніхто. Але жодна душа не заслуговує такої смерті.
Ти готова ризикнути своїм життям, щоби врятувати його?
Тоді ось тобі загадка.
Що величніше за богів і гірше за титанів?
Бідні це мають, а багаті потребують.
Але якщо з'їсти це, то смерть зустрінеш.
Ні!
Нічого.
Немає нічого величнішого за богів.
Немає нічого злішого за титанів.
Бідні нічого не мають, а багаті нічого не потребують.
І якщо нічого не їсти, то помреш із голоду.
Вона була занадто розумна для твоєї дурної гри,
але ти все одно її вбив.
Чому?
А тобі яка різниця?
Ця жриця мала бути моєю нареченою.
Це я винен, що вона тебе зустріла.
Я винен, що вона тепер страждає в підземному світі.
Чому ти її вбив?
Таке моє єство.
А ось яке моє.
Вона була невинна!
Хоробра! Безкорислива! А ти її розірвав!
Я проклинаю тебе й твоє єство!
Передавай привіт суддям.
Твої страждання скоро закінчаться. Присягаюся.
Переклад субтитрів: Дмитро Коваль