Der var en rosenbusk, hvor jeg fandt adamantin.
Hvad?
Nogen har taget det hele.
Hvad nu?
Vi hjælper landsbyboerne.
Nogle af landsbyboerne
ville voldtage min mor.
Hvad med kvinderne og børnene?
Hvis vi går, dør de. Keres vil dræbe dem alle.
At forlade dem er som selv at dræbe dem.
Hun har ret. Vi bør hjælpe.
Jeg kom, fordi jeg troede, du ville gøre gode ting med sværdet.
Var det dumt at tro på dig?
Se. Derovre.
De æder.
Spor deres øjne.
Nej!
Ned.
Heron.
Heron!
Nej.
I vil respektere Zeus' dekret.
Ellers jager jeg jer og dræber jer alle.
Sig til de andre.
Medmindre I vil møde min vrede.
Der er så mange, hvis skæbne er bundet til intet
og ender uden grund.
Jeg nægter at dø sådan.
Vi er her for at teste din horemor.
Du kan ikke dræbe os alle.
Nej!
Hærfører Alexia. Jeg tænkte nok, at det var dig.
Heron.
Det er en ære.
Vi hørte, hvad du gjorde.
Ingen ord kan beskrive vores taknemmelighed.
Vi vil altid stå i gæld til dig.
Jeg gjorde det ikke for jer.
Giv dem en værdig begravelse.
Og husk, hvordan manden, som reddede dig, blev behandlet her.
Sværg aldrig at behandle nogen sådan igen.
Ved du, hvor min mor blev begravet?
Hun var ikke blandt de døde, vi begravede.
Han ville ikke begrave hende hvor som helst.
Han elskede hende. Han ville vælge et helligt sted.
Prøv Kerameikos.
Det er der, jeg lægger vores faldne helte til at sove.
Det er lige forbi Dipylon-porten.
Jeg ved, hvor det er.
Find ham.
Jeg svigter dig ikke.
Et hul er en af de få ting, der bliver større, når man tager fra det.
Desværre for dig, er du endt i et hul.
Du prøvede at stjæle den eleusinske sten,
selvom du sagde til de andre, at du ville være neutral.
Jeg har mange spioner i skovene og på markerne,
så benægt ikke det, vi begge ved er sandt.
Det ville være upassende for Underverdenens Herre,
hvor alle sandheder afsløres.
Hvad vil du have?
Det, jeg altid har ønsket.
Det bedste for min datter.
Så jeg må spørge mig selv:
Skal jeg hjælpe dig med at grave dig ud af dette hul?
Eller skal jeg begrave dig i det?
Det ville gøre din datter til enke.
Der er værre skæbner.
Men jeg ved, at det ville såre Persefone.
Derfor er jeg villig til at hjælpe dig.
Jeg afholder mig fra at fortælle det til de andre guder på én betingelse.
Hvad er det?
Når vi har hentet Stenen og indtaget tronen,
regerer vi alle sammen.
Du, Persefone og jeg som et triumvirat.
Gå med til det, så får du min hjælp.
Du får det, du ønsker, og jeg får det, jeg ønsker.
Vi vil alle være sammen.
En stor, lykkelig familie.
Heron, se!
Han er stadig i live. Vi må brænde såret.
- Tænd et bål. - For sent. Han forbløder.
Flyt jer.
Det er okay. Vi er her for at hjælpe.
Slap af.
Hvad er der sket?
- Er han en af landsbyboerne? - Nej. Jeg har aldrig set ham før.
Han har mistet meget blod. Hans liv er i Skæbnernes hænder nu.
Hjælp ham.
Lad os vise vores respekt.
Jeg håber, du har det godt, og at jeg dør godt, så jeg kan møde dig.
Kun to sjæle har nogensinde bedt for dig,
og de døde begge på grund af dig.
Jeg skulle have overtalt Serafim til at lægge sit sværd.
Men jeg så kun manden, der dræbte dig.
Hjælp mig med at slippe min vrede over for ham...
...så jeg kan gøre det, Gaia bad om.
Godt at se dig på benene.
Hvor blev du af?
Jeg mødte træbøjeren.
Han ser værre ud.
Og dig?
Vi mødte nogle Keres.
De ser også værre ud.
Jeg er Heron.
Jeg er Ikaros.
Hvad laver du herude alene?
Jeg kom for at vise respekt.
Over for hvem?
En, som stod mig meget nær.
Jeg fik at vide, at hendes søstre, Artemis' præstinder,
tog hende med og begravede hende her.
Men jeg blev vist fejlinformeret.
Hvad hedder hun?
Vi hjælper med at lede.
Gorgo, datter af Solon fra Kyllini.
Hun var præstinde.
Kun tre ting kan forårsage smerten i hans øjne.
Kærlighed, krig og guderne.
Og han ser ud til at have fået rigeligt af alle tre.
Her er hun.
Du havde ret.
Angående det hele.
Men der var ingen vej tilbage fra min valgte vej.
Jeg er ked af, at det kostede dig livet.
Du vil ikke længere lide på grund af mig.
Din smerte slutter snart. Jeg sværger.
Du bebrejder dig selv hendes død.
Lad være.
Du får ikke din mor tilbage.
Hvordan ved du, det var min mor?
Heldigt gæt.
Det er et passende sted.
Den gamle mand valgte godt.
Hvad?
Den gamle mand brugte min adamantin til graveringerne.
Så kommer de fra samme åre som sværdet.
Moder Jord leder os.
Hvor er Ikaros?
Krybskytter.
Må jeg spørge om noget?
Hvad skete der i hulen med Keres?
Hvad mener du?
Jeg føler, at jeg mistede dig der til sidst.
Den kraft
var ulig noget, jeg har følt.
Det er en evne.
Måske. Jeg er ikke sikker.
Jeg gik fra bange til frygtløs på et øjeblik.
Som Serafim, da han spiste af Kæmpen.
Nu forstår jeg, hvorfor han ikke kunne slippe det
og ikke ville ændre det, som blev gjort mod ham.
Jeg er Iris, urgudernes budbringer.
Og jeg vil tilbyde dig denne.
Som søn af Zeus er du velkommen til at deltage.
Forbandede fjols. Du ødelagde vores fordel.
Gaia har sendt instrukser om udfordringen.
Vi er alle blevet kaldt til Dikteon-hulen,
hvor Gaia vil åbne det skjulte rige.
Alle får lov at komme ind,
så de kan prøve at hente Zeus' bolte
fra den store ørn, Aquila.
Stenen bliver indlejret der.
Du skal nå derhen først. Jeg får Oneiroi til at møde dig der.
Brug så kæmpeblodet, der strømmer gennem dine årer,
til at snige dig ind i riget.
Forstår du?
Ja.
Serafim, hvis du fejler, fejler vi.
Og dem, vi elsker, vil blive ved med at lide.
Jeg vil ikke fejle.
Er alt okay?
Ved du, hvorfor det er sket?
Du tror, at fordi du tjente de andre pligtopfyldende,
så vil de belønne din tjeneste.
Men sådan tænker de ikke.
De er ligeglade med, om du er dydig.
Og med, om du er frygtelig. Se, hvordan de lever.
De gør dødelige til deres legetøj og forråder hinanden.
Der er kun én egenskab, de beundrer.
Magt.
Det er vores chance for at tage den.
Jeg har en plan for at bremse de andre.
De vil føle noget, som kun dødelige føler.
Noget, du og jeg kender alt for godt.
Smerte.
Tekster af: Mila Tempels