‫אם אתה רוצה צדק, אתה צריך כוח.‬
‫ויש רק שתי דרכים להשיג אותו.‬
‫או שתתחזק‬
‫או שתחליש את היריבים שלך.‬
‫מה את עושה?‬
‫לחומר שהפצתי יש מטרה יחידה.‬
‫הפצה עצמית.‬
‫הנבגים האלה הם טפילים.‬
‫אופיוקורדיספס.‬
‫הם משתלטים על המארחים שלהם.‬
‫הם מתרבים שוב ושוב‬ ‫עד שהם לבסוף מתפוצצים כלפי חוץ.‬
‫הם יהרגו כמה בני תמותה‬ ‫ויחלישו את האלים שיזדהמו בהם.‬
‫אלים שמתנגדים לנו.‬
‫את לא יכולה סתם להפיץ את זה בעולם.‬
‫כבר עשיתי את זה.‬
‫אל חשש, האדס.‬
‫הערב, צבא המתים יגדל.‬
‫וכשהאחרים יגיעו להשתתף באתגר,‬
‫הם לא יהיו כתמול שלשום.‬
‫כל הישג אדיר גובה מחיר.‬
‫השאלה היא,‬
‫האם תהיה מוכן לעשות מה שצריך?‬
‫תחשוב על המשפחה שלך לפני שתענה.‬
‫- דמו של זאוס -‬
‫מהר, הרון. מהר.‬
‫טאלוס קרוב.‬
‫אתה בטוח?‬
‫ספינת אמזונות?‬
‫מה היא עושה פה?‬
‫הוא נכנס מתחת לספינה!‬
‫לתקוף!‬
‫לא!‬
‫לא.‬
‫תן לי את החרב.‬
‫אלכסיה.‬
‫כריסנתה?‬
‫מה את עושה פה?‬
‫אוכל לשאול אותך את אותה שאלה.‬
‫טאלוס הטביע את כל הספינות שלנו.‬
‫נראה שבהתלהבות שלך להציל אותו,‬ ‫הצלת גם את צי האמזונות.‬
‫אלו הרון וקופי.‬
‫איך ייתכן שהצלת את האלים,‬ ‫אבל הרגע כמעט נהרגת?‬
‫תתעלם ממני.‬
‫אני צריכה להתייחס להכול בקלות, אחרת אשתגע.‬
‫האמת היא ששום דבר כבר לא הגיוני.‬
‫העולם השתגע.‬
‫טאלוס מטביע ספינות.‬
‫רוחות קרס ניזונות מהחיים.‬
‫מעולם לא ראיתי אי-שקט כזה.‬
‫איש אינו מוגן ודבר אינו מוגן.‬
‫אפילו לא מכופף העצים.‬
‫מכופף העצים?‬
‫אומרים שהותקף בקלשון‬ ‫שפיצח לשניים את הגולגולת של העקשן‬
‫והוא נזרק לאותה תהום‬ ‫שאליה זרק אינספור אחרים.‬
‫אני חייבת לומר, הגורלות פועלות באופן צודק.‬
‫מי הרג אותו?‬
‫העד אמר‬
‫שמי שהרג אותו התעופף משם על כימרה‬
‫לפני שראה אותו.‬
‫האם יכול להיות שזה הוא?‬
‫מה קרה לך?‬
‫נתקלתי במכופף העצים.‬
‫גורלו היה גרוע משלי.‬
‫זה היה שרפים.‬
‫הצלת אותו, כמו שגאיה חזתה.‬
‫אבל לאיזו מטרה?‬
‫אני לא בטוחה.‬ ‫איש לא נמלט מהשאול בלי ברכתו של האדס.‬
‫למה שהאדס יעזור לשרפים?‬
‫הוא עזר לו בעבר.‬
‫זאוס אמר לי‬ ‫שהאדס עודד אותו לאכול מבשר הענק,‬
‫אבל שרפים נתן לכוח להשחית אותו.‬
‫ושזה יכול לקרות לי אם לא אזהר.‬
‫לעולם לא.‬
‫זה מה שחשבתי,‬
‫עד שחשתי את הכוח הזה פועם בעורקיי.‬
‫אם שרפים פה במצוות האדס,‬
‫אז השאלה שעלינו לשאול היא, "מה האדס רוצה?"‬
‫מה שכל האלים רוצים.‬
‫כוח. ואין כוח גדול יותר מאבן החן.‬
‫אסור ששרפים ישיג אותה.‬ ‫מי יודע מה יעשה איתה.‬
‫אימא שלך תהיה גאה מאוד.‬
‫חשבתי שאני חזקה יותר מאשר מילה,‬
‫אבל לומר לך "שלום"‬ ‫הוא הדבר הכי קשה שעליי לעשות.‬
‫עד שהגורלות יפגישו בינינו שוב.‬
‫בהצלחה.‬
‫מי זו הייתה.‬
‫היא דודה שלי.‬
‫נראה שהקשר ביניכן קרוב.‬
‫היא גידלה אותי.‬
‫אימא שלי מתה בזמן הלידה שלי,‬ ‫ואבא שלי לא היה מסוגל להביט בי.‬
‫לכן החלטת להיות‬ ‫הלוחמת הנועזת ביותר אי פעם.‬
‫רצית להראות לו שטעה כשנטש אותך.‬
‫אני יודע איך זה לשנוא אב.‬ ‫זה מזיק לך יותר משזה מועיל.‬
‫האדס.‬
‫מה בעלך זומם?‬
‫אני לא יודעת למה את מתכוונת.‬ ‫-אל תתחמקי מהשאלה.‬
‫אתם מניעים כלים על הלוח.‬ ‫דברי, או שלא תשאירי לי ברירה.‬
‫ואז לא אגלה כלפייך הבנה.‬
‫אין לי מה לומר לך.‬
‫עשי מה שלדעתך את חייבת.‬
‫אבל דעי שנפעל באותו האופן.‬
‫מהר.‬
‫אתם יודעים מה לעשות.‬
‫בכל פעם שאני חוצה,‬
‫אני שוקל לשתות ממימיו,‬
‫כי נהר לתה מוחק את כל הזיכרונות.‬
‫מי אתה?‬
‫שמי הוא "איש לא".‬
‫ענק הזיכרון המסתורי.‬
‫אני יודע מה טורד את מנוחתכם.‬
‫אתם לא זוכרים מי או מה אתם.‬
‫באתי לעזור לכם.‬
‫להזכיר לכם את מה ששכחתם.‬
‫אתם הקיורטס.‬
‫קיבלתם מגאיה משימה להגן על זאוס התינוק.‬
‫כי לאביו, קרונוס מלך הטיטאנים,‬
‫נאמר שאחד מילדיו יום אחד ידיח אותו.‬
‫אז הוא בלע כל תינוק שאשתו ילדה.‬
‫הוא גם גירש את הענקים הקדמונים,‬ ‫ילדי גאיה, אל השאול,‬
‫כי חשש שהם חזקים מדי‬ ‫ויום אחד ישאפו לתפוס את מקומו על הכס,‬
‫בידיעה מלאה שבלי השמש,‬
‫עוצמת הענקים תדעך, וגודלם יפחת.‬
‫אבל אימו של זאוס, ריאה, וסבתו, גאיה...‬
‫רקחו מזימה להציל אותו.‬
‫אבל הן נזקקו למקום מחסה...‬
‫שבו מרעים הרעם הצעיר יוכל להסתתר.‬
‫זה מה שמצא פה.‬
‫ובעזרתה של גאיה,‬
‫הגנתם על זאוס הצעיר‬ ‫מפני עינו הפקוחה של קרונוס.‬
‫קול חרבותיכם המכות על מגניכם,‬ ‫הטביע את קול הבכי שלו.‬
‫הסתרתם אותו בכל פעם שקרונוס היה קרוב.‬
‫כך הפכתם לשומרי הכניסה הזו.‬
‫המגינים המושבעים של מלך האלים העתידי.‬
‫וזה מה שעליכם להמשיך לעשות.‬
‫אחרים יבואו בקרוב.‬ ‫הם ישאלו אתכם אם מישהו עבר פה.‬
‫ואתם יכולים לומר שאני עברתי.‬
‫ש"איש לא" עבר בממלכה הנסתרת שגאיה בנתה,‬
‫כדי שילדיה הענקים יוכלו לבוא ולבקר אותה‬
‫ללא חשש ממבטו של קרונוס.‬
‫לשם אני הולך.‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬