‫יש רק סוף אחד.‬
‫כולם מתים.‬
‫אולי זאת הסיבה שאנחנו צריכים סיפורים.‬
‫הם מכניסים היגיון לעולם,‬
‫מנחמים אותנו...‬
‫מגינים עלינו.‬
‫בסוף, כולנו בסך הכול סיפורים.‬
‫סיפורים שאנו מספרים לעצמנו,‬ ‫סיפורים שאנו מספרים זה לזה.‬
‫זה מה שהופך אותנו לאנושיים.‬
‫אז מה קורה כשאתה מגלה‬ ‫שהסיפורים שסיפרת לעצמך‬
‫לא באמת נכונים?‬
‫זאת אומרת, מה אנחנו בלי הסיפורים שלנו?‬
‫מי אנחנו...‬
‫מכשיר ההקלטה הזה ייכנס לך לחור‬ ‫אם לא תפסיק עם החרא הזה, גילברט.‬
‫בוקר טוב.‬
‫למה אתה כל כך פאקינג...‬
‫נלהב?‬
‫אוי, בחייך. עשינו את זה! פתרנו את התעלומה.‬
‫קח צעד אחורה בזמן שאני פוצחת בריקוד.‬
‫הווידוי של מייב יצא ברור לגמרי,‬
‫אז אני צריך רק קצת הקלטות מהפסטיבל,‬
‫למצוא כמה מסיחים בשביל שמות הפרקים.‬
‫אבל אני יכול לשמוע את זה, דאב. את הכול.‬
‫אלוהים אדירים. אוקיי, דמייני את זה.‬
‫השיר העצוב של טדי מהבר,‬
‫ועליו מייב מתארת‬ ‫איך היא פוצצה לו את הראש עם המשוט.‬
‫זה יהיה אדיר.‬
‫איהנה להאזין לזה בתא שלי.‬
‫בחייך, אני בטוח שלא תגיעי לכלא.‬
‫לא אמרת שהם רק מנסים להפחיד אותך?‬
‫ידעת שאימא שלי הייתה מכורה להרואין?‬
‫לא הבנתי את זה כשהייתי ילדה.‬
‫זה כנראה לא משהו שעולה באופן טבעי.‬
‫"נכתוב את המכתב לסנטה קלאוס,‬
‫"אבל קודם אימא צריכה‬ ‫למכור את העגלה שלך בשביל מנה‬
‫"או שהיא פאקינג תשרוט את עצמה למוות."‬
‫היא אמרה לי שהיא רעבה כל הזמן.‬
‫לא הבנתי על מה היא מדברת.‬ ‫אמרתי לה, "גם אני, אימא".‬
‫הנזירות לא היו טובות יותר.‬
‫"אל תדאגי לאימא שלך.‬
‫"היא רק יצאה לטיול קטן.‬
‫"היא תחזור לקחת אותך ממש בקרוב."‬
‫כל חיי סיפרו לי סיפורים.‬
‫הבטחתי לעצמי שאהיה שונה.‬
‫דאב...‬ ‫-קרטק התחנן בפניי שלא אפרסם את הכתבה.‬
‫אמרתי לו שאוכל להגן על האנונימיות שלי,‬ ‫לערוב לביטחונו.‬
‫הוא היה תלוי לו שם.‬
‫שתן.‬
‫הלשון שלו עבה. כל הפרצוף שלו...‬
‫את מצאת אותו?‬
‫והתכוונתי לדווח על זה. באמת, אבל...‬
‫אבל...?‬ ‫-אבל הלפטופ שלו היה פשוט מונח שם.‬
‫פתוח, מלא בראיות לשחיתות‬ ‫בדרגים הגבוהים ביותר בממשלה.‬
‫אז...‬
‫הייתי חייבת.‬
‫לא הייתה לי ברירה, אחרת...‬ ‫-חייבת מה?‬
‫הם היו מסתירים הכול. כל מה שעבדתי עליו.‬
‫אבל מה עשית?‬
‫לקחתי את הלפטופ שלו.‬
‫השארתי אותו תלוי, שיירקב.‬
‫הכול בשביל האמת המזדיינת.‬
‫למה שתעשי דבר כזה?‬
‫כי אני רעבה, גילברט.‬
‫אני רעבה כל הזמן.‬
‫אז...‬
‫קרטק התאבד‬
‫בגללך.‬
‫בגללי?‬
‫לא.‬
‫לא, לא אני הדלפתי את השם שלו.‬ ‫-כן, אבל הוא התחנן שתפסיקי,‬
‫ולא הפסקת.‬
‫תראי, כעיתונאים, אנחנו חייבים ל...‬ ‫-עיתונאי?‬
‫אתה חושב שאתה עיתונאי?‬
‫ברור שאני חושב שאני...‬
‫לנופף בדבר הזה מול טמבלים מקומיים‬ ‫זו לא עיתונאות.‬
‫מה, כי אני מכבד את הקהל שלי?‬
‫כי אני לא משתמש במקורות שלי,‬ ‫זורק אותם ומשאיר אותם למות?‬
‫אבל זה בדיוק מה שאתה עושה.‬
‫אתה פותח אותם, מוציא את מה שאתה צריך,‬
‫והכול כדי ליצור עוד פיסת תוכן רגשני‬
‫שלא משנה שום דבר,‬ ‫לא תורמת שום דבר, לא אומרת שום דבר.‬
‫אתה לא עיתונאי, גילברט.‬
‫אתה פורנוגרף.‬
‫בסדר.‬
‫מר פאוור, אתה משוחרר.‬
‫אני מניח שככה מסתיימות‬ ‫כל מערכות היחסים שלך.‬
‫לא, אני צריכה עורך דין לתיק של הסגרה.‬
‫אז למי אני צריכה להתקשר, אם אתה ה...‬
‫איפה הוא?‬
‫איפה שון המזדיין?‬
‫איפה שון?‬
‫הוא לא פה.‬
‫אם תשקרי לי עכשיו, עדנה, לא אהיה אחראי.‬
‫אל תאיים עליי, בריון שכמוך.‬
‫שון צריך להחזיר את מה שהוא גנב.‬
‫הבן שלי הוא לא גנב.‬
‫הבן שלך פאקינג ימות כשאמצא אותו!‬
‫אם המנוול הזה רק ייגע בשון...‬
‫הנביחה של שיימוס‬ ‫בטח יותר גרועה מהנשיכה שלו.‬
‫את נחמדה מאוד, אבל אין לך מושג מה קורה פה.‬
‫האמת,‬
‫אני חושבת שיש לי.‬
‫אני יודעת על שון.‬
‫זוכרים את הימים היפים בהם רק דרסתם אותי?‬
‫את חושבת שזאת בדיחה, דאב?‬
‫אפשר פשוט לעצור את שון אושיי.‬
‫אם שיימוס באמת עוזב...‬
‫שיימוס גלאגר...‬
‫גלאגר פשוט יתחיל מחדש במקום אחר.‬
‫אנחנו צריכים אותו בעסקה.‬ ‫-אם שיימוס...‬
‫...יתפרק.‬
‫אוכל להביא לכם את שיימוס.‬
‫למה שתעשי את זה?‬
‫טובה תחת טובה.‬
‫אולי לא מצאתם אותי ולא עצרתם אותי?‬
‫אף אחד לא יאשים אתכם.‬
‫ואז מה תעשי?‬
‫זאת בעיה שלי, לא שלכם.‬
‫אתם לא פה בשבילי, אלא בשביל שיימוס גלאגר.‬
‫ואוכל להביא אותו.‬
‫נצטרך ערובה כלשהי.‬
‫זה אמור להספיק.‬
‫את יכולה לבטוח בי. אני רק רוצה לעזור.‬
‫מה זה היה?‬
‫מה פספסתי?‬
‫הדבר היחיד שהיה חשוב לפיונה,‬
‫שהיא השביעה אותי עליו,‬
‫הוא שלשיימוס לעולם לא יהיה‬ ‫שום קשר לבן שלה.‬
‫אלה היו המילים האחרונות שלה.‬
‫ולא הצלחתי.‬
‫אכזבתי אותה.‬ ‫-לא, לא אכזבת.‬
‫כל כך השתדלתי.‬
‫ניסיתי להבריח אתכם מהעיירה.‬
‫את שרפת את המכונית של שון?‬
‫רק כי חשבתי שהחיטוט שלכם בעניינים‬ ‫לא יוביל לשום דבר טוב.‬
‫וצדקתי, נכון? וכשזה לא עבד,‬
‫למייב היה הרעיון לשרוף את הסירה של שיימוס.‬
‫אלוהים, שרפתן הרבה דברים.‬
‫חשבנו שאולי זה יפחיד אותו,‬ ‫אבל הוא כמו מקק מזדיין.‬
‫אנחנו חייבים לעצור את שון.‬ ‫להכניס לו קצת שכל לראש.‬
‫תדברי איתו?‬
‫אני?‬
‫בגדי הספורט שלו לא מסתירים‬ ‫את הזקפה שיש לו כשהוא רואה אותך.‬
‫תגידי לו שיחזיר לשיימוס את הצלופחים שלו.‬
‫הוא יקשיב לך.‬ ‫-אני...‬
‫אני לא יכולה.‬
‫הוא יהיה במקום המסתור שלו ביער טוליקרוס.‬
‫צפיתי בשלושתכם,‬
‫ואת היחידה שבאמת יכולה לעשות משהו.‬
‫אני יכולה לעשות את זה.‬ ‫-ושניכם, תבטיחו לי.‬
‫אסור ששון יגלה ששיימוס הוא אבא שלו.‬
‫אף פעם.‬ ‫-מבטיחה.‬
‫אני מבטיח.‬
‫לאט לאט, חמודה.‬
‫הייתי לוקח אותך אם הייתי יכול.‬
‫אלוהים! מה לעזאזל את רוצה?‬
‫שיימוס, תקשיב לי.‬ ‫שנינו יכולים לעזור זה לזה.‬
‫את רוצה עזרה בעקירת העיניים שלי.‬
‫קדימה, עופי מפה!‬
‫תראה, יש לי הצעה שתועיל לכולם.‬
‫אני איכנס למיטה עם נחש צפע‬ ‫לפני שאתעסק עם אחת כמוך.‬
‫פאק!‬
‫אלה הם. המק'ארדלים.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-תן לי להיכנס!‬
‫עופי מפה!‬ ‫-אני אגיד להם שאתה כאן.‬
‫כלבה מזדיינת.‬
‫תבדקו מאחור, אני אבדוק למעלה.‬
‫נראה שפספסנו אותו.‬
‫מה מלהיב אותך?‬
‫זקפה טובה ראשונה אחרי עשר שנים.‬
‫לא צריך ויאגרה.‬
‫אין שום דבר טוב יותר מההבטחה להכניס כדור‬
‫בראש של איזה בן זונה.‬
‫ג'ון-ג'ו מק'ארדל, אתה חתיכת נבל.‬
‫הוא איננו.‬
‫יש כתמים טריים בשירותים, אז הוא לא רחוק.‬
‫היה איתו איזה אמריקאי בחנות, בחור דביל.‬ ‫לא יהיה קשה למצוא אותו.‬
‫הוא יוביל אותנו לשיימוס.‬
‫מה עם לאסי?‬
‫כלבה יפה, נכון?‬
‫למה בכלל עזבת אותי?‬
‫רציתי לזיין גברים צעירים.‬
‫היא נראתה כמו כלבה טובה.‬
‫היא הייתה נאמנה.‬
‫יותר נאמנה ממה שמגיע לי.‬
‫אני יכולה לעזור לך.‬
‫את לא יכולה אפילו לעזור לעצמך.‬ ‫הבנתי את זה בפעם הראשונה שראיתי אותך.‬
‫אפלה שנדבקת עלייך כמו דבשה מזדיינת.‬
‫תקשיב, אני יכולה לקחת אותך לשון.‬
‫לא. גמרתי עם זה.‬
‫כדאי שתשקלי לעשות אותו דבר.‬
‫תוכל להתגנב, לקחת את הצלופחים...‬ ‫-שמעת אותי?‬
‫זה הכי טוב שאני יכול לקוות לו‬
‫אם לא אעוף מפה עכשיו, מייד.‬
‫במה יועילו צלופחים לאדם מת?‬
‫הם הולכים לחפש את גילברט.‬
‫טוב, גילברט צריך לברוח, ומהר.‬
‫אחרת הוא ימות בשאגות כאב.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫עוד שעה, כולם.‬
‫התהלוכה תתחיל עוד שעה.‬
‫וכך סודות נחשפים.‬
‫העבר חוזר כדי לרדוף את ההווה,‬ ‫כמו רוח רפאים זועמת של נקמה.‬
‫מי ידע, כשהגענו לבודקין לראשונה...‬ ‫-גילברט?‬
‫אני מניח שבאת להתנצל?‬
‫גילברט, אני...‬
‫אתה צריך להקשיב לי. המק'ארדלים...‬ ‫-שון הוא הבן של פיונה ושיימוס.‬
‫זה מטורף, נכון?‬
‫תחשבי על זה.‬
‫הגופות, ההברחה, האימוץ הרומני, הטיוח.‬
‫זה רק הולך ומשתפר!‬
‫אוכל למכור את זכויות השידור לטלוויזיה‬ ‫עוד לפני שנעלה לאוויר. חזרתי!‬
‫המק'ארדלים בבודקין.‬
‫אז?‬
‫הם מחפשים אותך.‬
‫שאני אמות.‬
‫שון.‬
‫שון!‬
‫אתה צריך להחזיר לשיימוס את הצלופחים.‬ ‫-כן, ברור.‬
‫הוא יהרוג אותך. ראיתי אותו הבוקר...‬ ‫-הוא בורח מהעיירה.‬
‫הוא מת מפחד ממי שניסה לחסל אותו בסירה שלו.‬
‫ועכשיו כל זה שלי.‬
‫רומניה, הנה אני בא.‬ ‫-מה לעזאזל יש ברומניה?‬
‫ראית את הבחורות במזרח אירופה?‬
‫ועם קצת כסף בכיס, אני אשחה בכוס.‬
‫שון, אתה שומע מה אתה אומר?‬
‫כן, אני שומע. כן.‬
‫וזה, זה הכרטיס שלי.‬
‫- מי מערב קורק -‬
‫הם חושבים שתוביל אותם לשיימוס.‬ ‫-אני לא יודע איפה הוא.‬
‫זה לא ימנע מהם לשאול.‬
‫והם לא יהיו עדינים.‬
‫מה לעזאזל? מה לעשות?‬ ‫-אני חושבת...‬
‫אני חושבת שתגיד לשיימוס ששון הבן שלו.‬
‫מה? איך...?‬ ‫-זה הדבר היחיד שיחזיר אותו.‬
‫למה שנעשה את זה?‬
‫שיימוס נס על חייו.‬
‫והמק'ארדלים לא יפסיקו לרדוף, אף פעם.‬
‫אבל אנחנו יכולים להציל אותו.‬ ‫-איך?‬
‫תגלה לשיימוס ששון הוא הבן שלו.‬ ‫שיימוס יגיע לעסקה עם שון,‬
‫סוכני האינטרפול יעצרו אותו.‬ ‫שיימוס עצור, שון בסדר.‬
‫המק'ארדלים אפילו לא יתקרבו.‬
‫אתה תציל את המצב.‬
‫ולפודקאסט שלך יהיה הסוף המושלם.‬
‫פאק!‬
‫דאב, אני לא יודע.‬
‫זאת אומרת, שיימוס מאוד כועס עליי.‬
‫בסדר? יש לו אקדח.‬
‫הוא שידך את הפנים של פרנק!‬
‫למה אנחנו עושים את כל זה?‬
‫כדי לספר סיפור מעולה.‬
‫ואתה ככה קרוב לסיפור הכי טוב בעולם.‬
‫צריך רק מאמץ אחד אחרון. צריך עיתונאי.‬
‫עיתונאי אמיתי.‬
‫אמרת שאני פורנוגרף.‬
‫פשוט כעסתי, גילברט.‬
‫אני כועסת על אנשים שאני מחבבת.‬
‫וגם על אנשים שאני לא,‬ ‫אבל אתה יודע מה ההבדל.‬
‫אם שיימוס ייעצר,‬
‫בעיקרון, נציל את חייו.‬
‫המספר אליו הגעתם אינו זמין כעת...‬
‫תא קולי.‬
‫מה?‬
‫זה אמור לעבוד.‬
‫- לשיימוס‬ ‫אני יודע איפה פיונה -‬
‫- שיימוס -‬
‫תראי.‬
‫הם בסך הכול דגים.‬
‫דגים קטנטנים. אפילו לא היית שמה לב אליהם.‬
‫אבל הם שווים מיליונים.‬
‫שון, מה אתה עושה?‬
‫ברצינות.‬
‫ידעת שצלופחים עוזבים את הבית‬ ‫ברגע שהם נולדים?‬
‫הם שוחים מאות קילומטרים כדי להגיע לכאן.‬
‫תינוקות קטנים,‬ ‫לגמרי לבדם, נגד כל הסיכויים.‬
‫הם חוזרים הביתה רק כשהם מבוגרים.‬
‫כל מה שאני צריך לעשות זה לתת אותם ליאקוזה,‬ ‫ואוכל לעשות אותו דבר.‬
‫הם לא יאקוזה. הם מהאינטרפול.‬ ‫זה מבצע חשאי, אתה תלך לכלא.‬
‫את סתם ממציאה שטויות עכשיו.‬
‫שון.‬
‫שון!‬
‫העתיד מחכה לי, אמי. עכשיו עופי מפה.‬
‫שון, זה...‬
‫שון לא מוכן להקשיב.‬ ‫הוא בדרך למכור את הצלופחים.‬
‫ברוכים הבאים לפסטיבל סוואין.‬ ‫יש לנו יותר דברים משתוכלו לדמיין.‬
‫יש לנו משחקים, יש לנו פרסים, יש לנו...‬
‫אתה תסתדר, גילברט. אני אחכה פה.‬
‫איפה היא?‬
‫אני כל כך...‬ ‫-איפה?!‬
‫היא שם, באיניש מק טיר.‬
‫מה, היא נזירה מזדיינת?‬
‫פיונה מתה.‬
‫אל תשחק איתי, גילברט.‬
‫אתה בטוח שזאת פיונה?‬
‫היא קבורה באי. היא מתה שם לפני 25 שנה.‬
‫היא מתה בלידה.‬
‫פאק!‬
‫בלידה?‬
‫היא ילדה בן. הבן שלך.‬
‫הוא שרד.‬
‫לא.‬
‫זה שון.‬
‫שון הוא הבן שלך.‬
‫אתה צוחק. שון?‬
‫גברת אושיי גידלה אותו‬ ‫ואף פעם לא סיפרה לו את האמת.‬
‫למה שהיא תעשה את זה?‬
‫היא זייפה את האימוץ שלו מרומניה.‬
‫אלוהים, אני...‬
‫חשבתי שהוא אידיוט.‬
‫הוא לא. הוא...‬
‫הוא...‬
‫אני יודע.‬
‫הוא הילד שלי.‬
‫הבן שלי.‬
‫אם הייתי יודע כל הזמן הזה שהוא שלי...‬
‫הוא סוגר את העסקה הזו היום.‬
‫אינטרפול.‬
‫פאק! אלוהים.‬
‫אתה בא איתי.‬ ‫-אני לא רוצה להפריע לך!‬
‫מספיק עם ההפתעות.‬ ‫אנחנו חייבים להגיע אליו לפניהם.‬
‫זה קורה.‬
‫שיימוס יהיה שם.‬
‫חכי שם. נאסוף אותך.‬
‫שון, בבקשה.‬
‫אלוהים, את מעצבנת!‬
‫אני...‬ ‫-אתה עומד להרוס לעצמך את החיים. תקשיב לי.‬
‫שון!‬ ‫-מה את עושה פה?‬
‫אמי אמרה לי איפה אתה.‬
‫אמרת לה?‬ ‫-אתה בא איתי הביתה מייד...‬
‫עדנה, עופי מפה, בסדר?‬
‫שמור על הפה שלך!‬ ‫אתה לא גדול מדי בשביל לקבל פליק באוזן.‬
‫שון.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫לא, שון!‬
‫טוב, קדימה, שמוק.‬ ‫-עזוב אותו!‬
‫לא באתי לריב, שון.‬
‫טוב מאוד, כי הייתי קורע אותך.‬
‫אתה חדשות ישנות, שמעת? אתה נחלת העבר.‬
‫אלה הצלופחים שלי,‬ ‫זאת העסקה שלי, זה הכסף שלי.‬
‫אני האחראי עכשיו.‬
‫אתה הבן שלי, שון.‬
‫אלוהים.‬
‫אני אבא שלך.‬
‫לא, אל תקשיב!‬
‫מה?‬ ‫-אני יודע שזה הרבה לעכל.‬
‫גם ממני הסתירו את זה.‬
‫מה, הבן שלך? אתה אומר לי שאני הבן שלך?‬
‫כן.‬
‫ממש לא! זה הכי טוב שאתה מסוגל לעשות?‬ ‫-לא, זה נכון.‬
‫נולדת באיניש מק טיר,‬
‫ואימא שלך...‬
‫אימא שלך הייתה אישה בשם פיונה.‬
‫אני מאומץ. אימא שלי רומנייה.‬
‫אני רומני.‬
‫שון, בוא איתי הביתה עכשיו.‬
‫עדנה, זה...‬
‫אתה הבן שלי, שון.‬
‫אתה אירי כמו גינס.‬
‫בוא הנה.‬ ‫-לא, זה לא נכון.‬
‫אני רק רוצה לחבק אותך.‬ ‫-זה לא נכון!‬
‫אוכלוסיית רומניה היא 20 מיליון איש.‬
‫ענפי הייצוא העיקריים שלנו הם מכוניות,‬ ‫ביגוד, רהיטים ובדים.‬
‫אורך רשת הכבישים שלנו הוא 53,000 ק"מ.‬ ‫-שון.‬
‫נדיה קומנץ' הייתה‬ ‫המתעמלת הראשונה בהיסטוריה‬
‫שקיבלה ציון עשר באולימפיאדה.‬ ‫-שון.‬
‫ארמון הפרלמנט בבוקרשט‬ ‫הוא הבניין הכי כבד בעולם.‬
‫שון!‬
‫אלה רק עובדות.‬
‫כן, ואני יודע אותן,‬
‫כי אני פאקינג רומני!‬
‫אף פעם לא היית אפילו קרוב לרומניה.‬
‫אף פעם לא יצאת מהעיירה המזדיינת הזאת.‬
‫ואם הייתי יודע,‬ ‫אני נשבע לך שהמצב היה שונה.‬
‫בן, בבקשה.‬
‫אני יודע מי אני,‬
‫מה אני ומאיפה אני.‬
‫ואף אחד מהדברים האלה‬ ‫לא קשור אליך בשום צורה,‬
‫חתיכת בן זונה מזדיין.‬
‫עכשיו, עזוב את הילד בשקט.‬
‫הכול באשמתך.‬
‫אוקיי, וואו! היי, חבר, אולי...‬
‫מה עשיתי לך?‬
‫מה עשיתי שזה מגיע לי?‬
‫שיקרת לנו. לשנינו.‬
‫גנבת מאיתנו את כל השנים האלה.‬
‫אף פעם לא היה לך אכפת משון,‬ ‫כמו שלא היה לך אכפת מפיונה.‬
‫היא אהבה אותי.‬
‫פיונה לא אהבה אותך.‬
‫היא אהבה אותי.‬
‫היא ברחה מתוך פחד.‬
‫ברחה ממך.‬
‫היא פאקינג אהבה אותי!‬
‫אלוהים!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫אלוהים! שון!‬
‫שון. אלוהים.‬ ‫-שון!‬
‫שון!‬ ‫-צריך לעצור את הדימום.‬
‫יש לך משהו שאפשר לכרוך סביב זה?‬ ‫-יהיה בסדר.‬
‫אלוהים.‬ ‫-אתה בסדר. תסתכל עליי.‬
‫אתה בסדר, שון. יהיה בסדר. אוי, אלוהים.‬
‫שון, ה...‬
‫אגודל שלך.‬
‫שיימוס גלאגר!‬
‫אתה עצור. אתה לא צריך להגיד שום דבר.‬
‫אבל זה עלול לפגוע בהגנה שלך...‬ ‫-לכו תזדיינו. קדימה.‬
‫אל תתקרבו, זונות.‬
‫הבנתם? אני פאקינג מזהיר אתכם!‬
‫היי!‬ ‫-שחרר אותו!‬
‫שחרר אותו!‬
‫אל תתקרבו, אחרת...‬
‫מה עשית, דאב? מה עשית?!‬
‫פאק.‬
‫סוואין המזדיין.‬
‫צא.‬
‫צא כבר!‬ ‫-אוקיי.‬
‫שיימוס, בחייך. תירגע.‬ ‫-מי עוד ידע?‬
‫מי עוד ידע על שון?‬
‫שיימוס, בחייך.‬
‫העיירה המזדיינת הזאת!‬
‫רוקן את הכיסים שלך.‬
‫מה?‬
‫עכשיו!‬
‫זה היה רק הטלפון שלי.‬
‫השני.‬
‫הקלטת הכול?‬
‫אתה יודע מה לי יש בכיס?‬
‫אתה יודע?‬
‫זה האגודל המזדיין של הבן שלי!‬
‫עכשיו,‬
‫בוא ניתן לפודקאסט הקטן שלך‬ ‫את הסוף שמגיע לו.‬
‫מה, עשית עסקה...‬
‫איתם?‬
‫קיבלת מה שרצית?‬ ‫-די.‬
‫קרטק הוא רק המתאבן. עכשיו גילברט, שון.‬ ‫-גילברט יהיה בסדר.‬
‫כן! כן, הוא נראה פאקינג בסדר.‬
‫שיימוס לא יפגע בו, הם חברים.‬ ‫-את בטוחה?‬
‫הוא הגירית הנודע לשמצה.‬ ‫הגירית המסוכן והרשע.‬
‫עד שהחלטת לפתות אותו כדי להציל את עצמך.‬ ‫-לא פיתיתי...‬
‫כי את לא עיתונאית חוקרת אצילית ומוסרית.‬
‫את רק עושה מה שבא לך‬ ‫כדי להשיג את מה שאת רוצה.‬
‫צדקת, דאב.‬
‫את אכן אומרת את האמת.‬
‫כל הזמן הזה אמרת לנו בדיוק מי את.‬
‫ואני לא יודעת איך את חיה עם עצמך.‬
‫את צודקת.‬
‫באמת השתמשתי בהם.‬
‫גילברט שלח מיקום. צריך לעזור לו.‬ ‫-אני רק אחמיר את המצב.‬
‫לעזאזל, דאב, אין לנו זמן‬ ‫לרחמים העצמיים שלך.‬
‫אני מצטערת שקרטק התאבד‬ ‫ושאימא שלך הייתה שמוקית,‬
‫אבל זה לא פאקינג משנה.‬
‫מה תעשי עכשיו, דאב?‬
‫מה תעשי?‬ ‫-ובכן, דאב,‬
‫במקום לעצור את שיימוס,‬ ‫יש לנו עכשיו קורבן ירי,‬
‫אירוע עם בן ערובה ומבריח מסוכן במנוסה.‬
‫את חוזרת לתחנה בזמן שנטפל בזה.‬
‫תכננו את המבצע הזה במשך חודשים,‬
‫ותוך שבוע, את...‬ ‫-אוי, לכו תזדיינו.‬
‫אתם זוג האפסים הכי חסרי יכולת שפגשתי.‬ ‫תסבירו לי את האתיקה של העסקה שלכם עם דאב.‬
‫תקשיבי...‬ ‫-האגודל של שון עף.‬
‫מה שעשיתם לו זה מלכוד.‬ ‫זה נוהל שגרתי באינטרפול?‬
‫אנחנו לא צריכים לספק לך הסברים.‬
‫את לא יודעת מה נדרש‬ ‫כדי לשמור על אנשים כמוכם.‬
‫כל השיחה הזאת מוקלטת, אגב.‬
‫יש לכם הערות נוספות‬ ‫על המעשים שלכם בבודקין?‬
‫יופי.‬
‫עכשיו עופו מפה.‬
‫בואי נמצא את שיימוס.‬
‫באמת הקלטת את זה?‬
‫לא. איזו הרגשה מטורפת.‬
‫זה היה...‬
‫זה היה ממש מגניב, סיזר.‬
‫אוקיי.‬
‫איפה גילברט?‬
‫נראה שהם בדרך לפסטיבל.‬ ‫איך אנחנו אמורות להגיע לשם?‬
‫יש לי רעיון.‬
‫מה?‬ ‫-הוא כולל גנבה של משהו.‬
‫הנה היא.‬
‫אני רק חי את חיי, כן?‬
‫לא מטריד אף אחד, ואז אתה מגיע,‬ ‫נכנס כמו תולעת עם השאלות שלך.‬
‫נראה לך שאתה יכול להגיע לפה ולחלוב אותי?‬
‫הכול בשביל הסיפור שלך.‬
‫לא הלילה, גילברט.‬
‫הלילה אתה תזכה להיות הסיפור.‬
‫איך לעזאזל נמצא אותו כאן?‬
‫תראה, לא ניסיתי לבגוד בך.‬
‫אני אמחק הכול. אני...‬
‫אתה יודע, אני אף פעם לא אקליט עוד פודקאסט.‬
‫למה שתעשה את זה, גילברט?‬
‫למה שתוותר על סיפור כל כך טוב?‬
‫תחשוב על זה, אתה יודע?‬
‫אדם מגיע לבודקין‬
‫כדי לחקור היעלמות של שלושה אנשים...‬
‫ואז נעלם בעצמו.‬
‫זאת אומרת, זה...‬
‫זה סיפור טוב מדי.‬
‫אולי יום אחד יגיע מישהו‬ ‫וינסה להבין מה קרה לך.‬
‫ואז נראה איך תרגיש בעניין.‬
‫שיימוס, בבקשה.‬
‫אתה לא אדם כזה.‬
‫אני מה שאני.‬
‫כשגנבתי את הסמטקס מהמק'ארדלים,‬
‫חשבתי שאתעשר.‬
‫אבל במקום זאת, איבדתי הכול.‬
‫הכול התחיל עם הדובונים האלה.‬
‫עכשיו הם יכולים לשים לזה סוף.‬
‫היא קרובה.‬
‫בימי קדם,‬
‫חשבו שהפה‬
‫הוא השער לנשמה.‬
‫אז כשמישהו מת,‬
‫היו דוחפים לו אבן לפה‬
‫כדי למנוע מהרוחות הרעות להחזיר אותו לחיים.‬
‫החרבת את כל העולם שלי.‬
‫רק רציתי לספר סיפור.‬
‫טוב...‬
‫שמור אותו לעצמך.‬
‫לך תזדיין!‬
‫שתזדיין העיירה הזאת.‬
‫שיזדיין העולם הזה, ושיזדיין גם העולם הבא.‬
‫כולנו רק סיפורים.‬
‫סיפורים על המקום ממנו באנו,‬ ‫סיפורים על מה שעשינו.‬
‫אמי!‬
‫לפי האפליקציה הוא ממש פה.‬
‫ממש טכנולוגיה נהדרת...‬
‫פאק, זה חסר תקווה.‬
‫סיפורים שאנו מספרים זה לזה.‬
‫סיפורים שאנחנו לא מספרים...‬
‫גילברט?‬
‫כולנו רק סיפורים.‬
‫הגעתי לבודקין כדי לחקור תעלומה.‬
‫אלוהים, גילברט!‬
‫מה שמצאתי...‬
‫אולי לא צריך לפתור כל תעלומה.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-חכי.‬
‫זאת פצצה. סמטקס.‬ ‫-מה?‬
‫כן, יש לו נפץ.‬
‫איך לעזאזל יש פה פצצה?‬ ‫-אני לא יודע!‬
‫בסך הכול ניסיתי לעשות פודקאסט מזדיין!‬
‫עכשיו יש פצצה.‬
‫אלוהים, הפסטיבל.‬ ‫-תעיפי את כולם מהגבעה המזדיינת הזאת.‬
‫אוקיי.‬ ‫-לאן הוא הלך?‬
‫משם.‬
‫אוקיי.‬
‫בנות!‬
‫סליחה.‬
‫פינטאן.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫פינטאן!‬
‫זה מדהים, לא?‬ ‫-צריך להכריז משהו.‬
‫צריך להרחיק מפה את כולם.‬ ‫-מה?‬
‫יש פצצה מתחת לעמק. כולם צריכים ללכת.‬
‫על מה את מדברת?‬ ‫-תוריד את כולם מהגבעה!‬
‫תקשיבי לעצמך, אמי.‬ ‫פצצות מתחת לשדה בבודקין?‬
‫זאת אומרת, תראי!‬
‫בודקין 2.0.‬
‫והיא שלי!‬ ‫-אלוהים, פינטאן, אתה שומע את עצמך?‬
‫אלוהים, אתה באמת רק שיטפנטס.‬
‫וזה כל מה שתהיה אי פעם,‬ ‫לא יותר מפאקינג שיטפנטס!‬
‫זונה טיפשה. באת עם סכין לקרב אקדחים.‬
‫אתם צריכים להפסיק!‬
‫יש פצצה! אתם צריכים לעזוב מייד!‬
‫בבקשה, כולם, תקשיבו! יש פצצה!‬
‫צריך ללכת...‬
‫פאק.‬
‫היי, עצרי את המוזיקה.‬
‫יש פצצה. אנחנו צריכים ללכת. עצרי...‬
‫אני לא פאקינג שיטפנטס!‬
‫לא אכפת לי.‬
‫היי! פסיכית מזדיינת!‬ ‫-בבקשה, כולם, תקשיבו!‬
‫יש פצצה, ואנחנו צריכים ללכת עכשיו!‬
‫בבקשה...‬
‫אז את חושבת שניצחת? שתפסת אותי?‬
‫שיימוס...‬ ‫-עוד צעד אחד, ואני לוחץ על הכפתור.‬
‫תוריד אותה מהבמה שלי מייד!‬
‫"עוד שיר!‬
‫"עוד שיר!"‬ ‫-זוזו!‬
‫"עוד שיר!"‬
‫את בסדר?‬
‫"עוד שיר!"‬ ‫-טדי.‬
‫בוא אחריי.‬
‫עכשיו עופי מפה! אני רציני.‬
‫קדימה.‬
‫מה? נראה לך שלא אעשה את זה?‬
‫פוצץ את החור הזה, לא אכפת לי.‬
‫אם זה מה שאתה רוצה, פאקינג תעשה את זה.‬
‫בעצם, תן לי, אני אעשה את זה.‬
‫אני מפוצצת הכול, זה קל לי.‬
‫אני אשרוף את כל העולם הזה.‬
‫אנחנו אותו דבר, אתה ואני.‬
‫חושבים שאנחנו לגמרי לבד בעולם.‬
‫אימא שלי, הבן שלך.‬
‫אבל טעיתי, שיימוס.‬
‫הייתי לבד כי ככה בחרתי.‬
‫אז אם אתה רוצה לפוצץ את בודקין‬ ‫ולמחוק אותה, תתכבד,‬
‫אבל אל תעמיד פנים שאתה קורבן מזדיין,‬ ‫כי אתה בחרת בזה! בכל זה!‬
‫לא, זה לא נכון.‬
‫בולשיט. מלאכי ופיונה מתים‬ ‫בגלל הבחירות שלך.‬
‫לא הייתה לי אפשרות לבחור!‬
‫ספר לעצמך איזה סיפור שתרצה, שיימוס.‬
‫הכול עניין של בחירה.‬
‫שלום, ג'קי!‬
‫נחמד לפגוש אותך פה.‬
‫עבר קצת זמן, ג'ון-ג'ו.‬
‫שיימוס גלאגר.‬
‫עדיין יש לך אפשרות בחירה, שיימוס.‬
‫הם...‬
‫או הם.‬
‫זה תלוי בך.‬
‫"עוד שיר!‬
‫"עוד שיר!"‬ ‫-בודקין!‬
‫"עוד שיר!"‬
‫מי רוצה עוד שיר מזדיין?‬
‫תשיר.‬
‫"את כל הכסף‬
‫"שהיה לי אי פעם‬
‫"בזבזתי בחברה טובה‬
‫"ואת כל הנזק שגרמתי אי פעם‬
‫"לצערי גרמתי רק לעצמי"‬
‫סע!‬
‫"את כל הכסף שהיה לי אי פעם‬
‫"בזבזתי בחברה טובה‬
‫"ואת כל הנזק שגרמתי אי פעם‬
‫"לצערי גרמתי רק לעצמי‬
‫"ואת כל מה שעשיתי בטיפשותי‬
‫"קשה לי לזכור עכשיו‬
‫"אז מלא לי כוס אחרונה‬ ‫לילה טוב והנאה לכולכם‬
‫"את כל הכסף שהיה לי אי פעם..."‬
‫עדיף השטן שאתה מכיר, הא, ג'ון-ג'ו?‬
‫הייתה לך תקופה יפה.‬
‫אבל היא הייתה חייבת להסתיים מתישהו.‬
‫חיכיתי לזה הרבה זמן.‬
‫דאב.‬
‫זאת אשמתי.‬
‫פיונה, מלאכי, שון.‬
‫עשיתי את זה.‬
‫אבל את יודעת מה?‬
‫אני לא מרגיש כלום.‬
‫אלוהים. גילברט!‬
‫גילברט?‬
‫הוא יצא?‬
‫אני לא יודעת. חשבתי שהוא בא אחריי, ואז...‬
‫גילברט!‬
‫גילברט, אני...‬
‫דאב.‬
‫הוא פה.‬
‫שלום.‬
‫מה את עושה?‬
‫שום דבר.‬
‫את בוכה?‬
‫איבדתי את משקפי השמש שלי.‬
‫לא ידעתי שאת כל כך אוהבת אותם.‬
‫למדתי לחבב אותם.‬
‫אנחנו מדברים עליי, נכון?‬
‫לא.‬
‫אני עצובה בגלל משקפי השמש שלי.‬
‫ממש לא אכפת לי ממך.‬
‫אוקיי.‬
‫את יודעת,‬
‫תמיד חשבתי שזאת המדינה הכי יפה בעולם.‬
‫הגעתי לבודקין כדי לחקור‬ ‫תעלומה בת עשרות שנים,‬
‫כדי לספר סיפור.‬
‫ומצאתי סיפור מדהים. סיפור של פעם בחיים.‬
‫מצאתי מבריחים אלימים ונזירות שמלמדות יוגה.‬
‫מצאתי צלופחים, היפים וחוות שרתים,‬
‫את הדברים הנואשים שאנחנו עושים בשביל אהבה.‬
‫וגיליתי עד כמה רחוק אלך‬ ‫כדי להשיג את הסיפור הזה.‬
‫גיליתי שאני יכול לשקר,‬
‫ולרמות,‬
‫ולתמרן.‬
‫וחשבתי שהכול בסדר.‬
‫חשבתי שזה יציל את הקריירה שלי,‬
‫יציל את הנישואים שלי.‬
‫אבל הכול היה בסך הכול עוד סיפור.‬
‫הסיפורים שלנו הם מי שאנחנו.‬
‫ואני צריך סיפור טוב יותר.‬
‫סיימת?‬
‫יש לנו טיסה להגיע אליה.‬
‫היה לי רגע.‬
‫זה היה הרבה יותר ארוך מרגע מזדיין.‬
‫שון.‬
‫אנחנו זזים.‬
‫מה תעשה עכשיו?‬
‫אין לי מושג.‬
‫כנראה משהו שבו אף אחד לא מת.‬
‫אתם בטח חושבים שזה סוף הסיפור, נכון?‬
‫אבל שום דבר אף פעם לא נגמר. לא באמת.‬
‫כי דברים קורים, ואנחנו פשוט חייבים להמשיך.‬
‫- הגרדיאן -‬
‫בכל מקרה, מסתבר שעשית עבודה מעולה.‬ ‫דאב התרשמה מאוד.‬
‫זה... נחמד מצידה.‬
‫מעולה. טוב, בואי נדבר שוב בקרוב.‬
‫שמעתי שיש משרה פנויה‬ ‫בדסק החקירות המיוחדות.‬
‫אמי, צריך ניסיון בשביל זה.‬ ‫-אני מנוסה מאוד.‬
‫כן, אבל...‬ ‫-כמה אנשים מרשימים את דאב?‬
‫נכון. אז תקשיב מה יקרה.‬
‫אני אסיים להיום,‬
‫ואתחיל ביום שני.‬
‫נשמע טוב?‬
‫דברים קורים, והם משנים אותנו.‬
‫אבל הסיפורים חשובים.‬
‫שון.‬
‫אני צריכה לספר לך משהו.‬
‫בקשר לאימא שלך.‬
‫האימא האמיתית שלך.‬
‫אני יודע מי האימא האמיתית שלי.‬
‫כי לפעמים הסיפור חשוב יותר מהאמת.‬
‫אידיוט.‬
‫פעם חשבתי שזה הדבר היחיד שחשוב.‬
‫האמת.‬
‫אבל אני חושבת שפשוט רציתי‬ ‫שכולם יראו את העולם כמוני...‬
‫בשחור ולבן.‬
‫האחות ג'רלדין שמרה את כל הכתבות שלך.‬
‫יש סיבה שאנחנו לא זורקות פה שום דבר.‬
‫הזאבה שלך ראתה ימים יפים יותר.‬
‫קוראים לה פוויילה.‬
‫אימא שלי אמרה לי שהיא תמיד תגן עליי.‬
‫שאם ארגיש אבודה,‬
‫אצטרך רק ליילל, והיא תמצא אותי.‬
‫באת בענייני עבודה?‬
‫לא, אני...‬
‫הייתי צריכה לעשות עסקה.‬
‫נאלצתי להתפטר.‬
‫כמה זמן תישארי?‬
‫כמה זמן שיידרש.‬
‫אני עובדת על כתבה.‬
‫במה היא עוסקת?‬
‫בך.‬
‫ואנשים יקשיבו לזה?‬
‫אני אקשיב.‬
‫אבל אם אנחנו לא יכולים‬ ‫לשנות את הדברים שקרו...‬
‫אולי נוכל לשנות את הסיפור שאנחנו מספרים.‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬