Лайле?
Ілаю.
Вибач, друже.
Не можу спинитися.
Невпинне натхнення.
Чому ти тут? Я думав, ти помер.
Я завжди житиму у твоїй пам'яті.
Я просто зачаївся на деякий час.
Роман свій пишу.
ДЕ ЛАЙЛ?
Лайле?
Лайле!
ХЛОП’Я ПОГЛИНАЄ ВСЕСВІТ
ШОСТА СЕРІЯ: ХЛОП'Я ШУКАЄ РОБОТУ
НАТЮРМОРТ З ОЧЕРЕТЯНОЮ ЖАБОЮ
Бермудо, лист.
Дорогий Алексе. Ми дружимо вже чотири роки.
Стільки всього змінилося.
Як завжди казав Слім Геллідей, час — це відповідь на все.
Ну ж бо.
Згодом через ще один інсульт Біч Денґ опинилася в домі для літніх…
Гаразд. Грай.
…а її син Деррен у в'язниці.
«КУР'ЄР МЕЙЛ», НАРКОБАРОНА ВИЗНАЛИ ВИННИМ У ВБИВСТВІ
У Квінсленді з'явилося пиво середньої міцності. Тато тепер тверезіший.
Ґас почав більше говорити, але це не надто помітно.
І нарешті,
нарешті
мама вийшла з в'язниці.
Час було відкопати гроші й купити мамі дім.
Допоможи мені.
Чорт забирай.
-Тут. -Хлопці?
Ну ж бо, швидше.
Мамина друкарська машинка.
Ходімо. Ну ж бо.
Хлопці, що ви там унизу робите?
-Знайшли мамину друкарську машинку. -Чудово. Мийте руки, вечеря готова.
Не хочу, щоб охолола. Там горох, Ґассі.
Гаразд. Це відкладемо. Поїмо. Ну ж бо.
-Спасибі, тату. -Немає за що.
Ґассі любить горох. Завтра важливий день.
Зустрінетеся з нею у в'язниці чи…
Ні, ми їдемо в Морнінгсайд.
А що там?
Реабілітаційний центр. Черниці створили.
Так. Потрібні гроші на автобус?
Ні, усе гаразд. Ми мили лобовухи й заробили кілька сотень.
-Гаразд. -Так.
Кілька сотень баксів?
Нащо вам стільки? Діліться.
Геть і не думай. Сам зароби.
-Купимо тут? -Ага.
АПТЕКА ДЖОЕЛА
-Вітаю. -Вітаю.
Можна цукерки? Оті, найкращі.
-Дякую. -Ви як заробили? Банк пограбували?
Ми — наркодилери на пенсії.
Годі розчісуватися. Облисієш, і вона й не впізнає.
Це наш автобус.
Хвилюєшся?
Так. Трохи нервую, якщо чесно.
Через що?
Багато часу пройшло. Слім казав, що в'язниця міняє людей.
-Як саме? Вона й досі наша мама. -Знаю. Але ми теж змінилися.
Вона досі нас любить.
Ти будеш художником і благодійником.
Я буду журналістом.
Купимо дім мрії, знову станемо родиною.
Що?
Нічого, просто…
Можеш хоч трохи порадіти?
Ага.
Бувай, друже.
Дякую.
-Це тут? -Ні, гадаю, тут.
Може, мені взяти одну квітку?
Чому б і ні?
-Так? -Вітаю. Я Ілай, це Ґас.
-Ми до Френсіс Белл. -Так! Вона чекає на вас.
Квіти? Як мило.
Гаразд, хлопці. Четверті двері праворуч.
Заходьте.
Отакої.
Як же ви виросли.
Привіт, мамо.
Сімейні обійми?
Мамо, я так скучив.
Було жахливо?
У цьому й суть в'язниці.
Але були й хороші часи.
Коли ми жартували з наглядачів.
І разом вирішували проблеми сраного життя.
Але знаєте, який момент був найкращим?
І який же?
Коли цей божевільний малий проліз у в'язницю, щоб побачити маму на Різдво.
Вони досі постійно говорять про нього.
Мамо, серйозне питання.
Куди ти хочеш переїхати?
У мене є одна ідея.
У нас теж є кілька.
Ну ж бо. Ви перші.
Припустімо, що ми накопичили грошей,
щоб внести депозит за дім біля Ґеп.
КОТЕДЖ З ГЛІЦИНІЯМИ БІЛЯ ҐЕП
Ґеп?
Де б ви могли стільки заробити?
Припустімо, що заробили.
Великий газон із деревами, задній двір, де ти б сиділа й пила «Кампарі».
Ілаю, це так мило.
По-перше, я більше не п'ю «Кампарі»,
а по-друге, у мене є краща ідея,
і все вже вирішено.
Що саме?
Я переїжджаю до Тедді Калласа.
Що? Чому?
Чому?
Я не…
Гадаю, я закохалася в нього.
А ти знаєш, що він здав Лайла? Здав Айвану.
-Деррен Денґ тобі це сказав? -Так, сказав.
Не так усе було.
Тедді тут ні до чого. Це правда.
Тедді добре до мене ставився, поки я була у в'язниці.
Знаєш? До біса Тедді й усю цю хрінь!
Чорт.
Питання на 2 000. Який овоч фігурує у фразі, що означає відмову?
Дати гарбуза.
-Гарбуз. Це гарбуз. -Правильно.
Яка напружена гра. А зараз невелика перерва.
ЦЕ ПОГАНА ІДЕЯ!
-Не можна брати гроші. Вони — мамині. -Вона їх не хоче.
-Хай купить авто. -У Тедді є авто.
-На що ти витратиш 50 штук? -Я не знаю. На щось.
Гадаєш, ніхто не помітить? Я не лише про копів.
Ці гроші — срана проблема.
ГОТЕЛЬ «ІКСЧЕНЖ»
То ти син Лайла Орлика?
І при баблі.
Я детектив Тім Коттон. Тут зайнято?
-Так, зайнято. -Я ненадовго.
Лише хотів привітати.
З чим саме?
З тим, що мама вийшла.
Так приємно бачити, що сім'я стає на правильний шлях.
І що може його дотримуватися.
А з вашою сім'єю це зробити нелегко.
Щойно відчуєш блага кримінального життя…
Ви це точно знаєте.
Не знаю, про що ти.
Про дружбу з Айваном Кроллом.
Бачив вас на вечірці кілька років тому з Тайтусом Брозом.
Знаєте, що було з моїм вітчимом.
Я про це й кажу. Про невміння відпустити минуле.
Загравати з небезпекою.
Відчуття незагоєної рани.
Забудь про це, друже.
Забудь. Ти ще потім подякуєш.
І не пияч.
Не хочеться, щоб ти з ніг падав.
І мамі твоїй не хотілося б.
Після всього, що вона пережила.
Ну ж бо, Шеллс.
Час на фізіотерапію.
Інакше краще тобі не стане.
М'язову дистрофію не вилікуєш, мамо.
Ніколи не кажи ніколи. Уставай швидше.
Мені не три роки.
-Готова? -Так.
Гаразд.
Ґас сказав, що прийде вдень, подивиться з тобою крикет.
Офігіти як класно.
Шеллі, я знаю, що тобі тут важко,
надії мало, але якщо для себе не хочеш старатися,
то постарайся заради мене.
Лиши хоч мені надію.
Бо зараз надія — єдине, що мене тримає.
Гаразд, випий заспокійливе.
РОДИНІ ГАФФМАНІВ …ВІД ДОБРОЗИЧЛИВЦЯ, ЦІЛУЮ.
КАВ'ЯРНЯ «МІССІНГ БІН»
Тедді пропонує всім нам переїхати, Ілаю.
А підкажи кращий варіант.
Можна лишитися в тата.
Ти ж розумієш, що нічого не вийде.
Дякую.
Роберт…
Роберт — дуже проблемний, ви ж бачили його п'яним,
це не та атмосфера, у якій ви хотіли б зростати.
Ми вже там виросли.
Тедді любив Лайла, він просто хоче допомогти, Ілаю.
А якщо шукаєш роботу, на моєму психологічному курсі є куратор,
у якого племінник працює рекреологом у «Кур'єр Мейл».
«Репортером».
Так, вона сказала, що вони часто шукають стажистів,
треба поговорити з головним редактором. Ось його ім'я.
-Може, подзвониш йому? -Не все так просто, мамо.
Тоді піди й попроси зустрітися з ним. Тобі й дві хвилини вистачить.
-Мені не потрібна робота. -Як?
Усім потрібна робота, Ілаю.
Мені треба йти.
Ти серйозно? Він уже тут?
Прошу.
Ми знову станемо родиною.
Буде просто чудово.
-Привіт. -Привіт.
Привіт, здорованю. Давно не бачились!
-Так. -Розказувала Ілаю про твою пропозицію.
Щоб хлопці з нами жили.
Звісно. Так. Чому ні?
Звільнимо кімнату, ліжка поставимо.
А коли мене не буде, ви з мамою
будете проводити час наодинці.
Наглядатимете за нею, так?
Подумайте про це. Ходімо.
Подумай.
Австралія бореться за результат в останній день матчу,
бажаючи втримати домінантні позиції,
які вона здобувала в попередніх матчах.
Річі Річардсон чудово спіймав.
-Як справи? -Галімо.
…від усіх.
І Джефф Марш знає…
Оце так удар.
Мама привіт передавала. І пропонує нам пожити з Тедді.
Якого чорта?
Тедді їсть баранячі ніжки?
-Ти, бляха, про що? -Чудова гра. Молодці, «Воріорс».
Це був чудовий удар.
Чим займався сьогодні?
Благодійністю.
І ось його серія кидків. Він виходить за край…
Хочеш чаю чи кави?
Привіт, тату. Як книга?
Хороша. Так.
-Хочеш кави чи чаю? -Залюбки, але молоко скисло.
Пані Удача відвідала одну особливу родину з південно-західного передмістя Брісбена.
А от пиво не скисає.
Мама-одиначка, Тесса Гаффман, намагалася зібрати 70 000 доларів,
щоб полегшити життя доньці Шеллі, у якої м'язова дистрофія.
За останні чотири роки
школа зібрала понад 15 000 доларів.
Але сьогодні вранці сталося диво.
Ми зараз із Тессою та Шеллі Гаффман, які розкажуть неймовірну історію.
Тессо, як ви знайшли гроші?
Я підійшла до дверей узяти пошту й…
І там була посилка.
-Ми не знали, що там. -Ти ж не…
Клятий покидьок. Ти віддав мої срані гроші?
Якого біса? Що, бляха, з тобою?
Чорт, Ґасе.
Чорт!
Якого біса! Сраний ти…
Хлопці.
-Хлопці. -Мудак!
Чорт!
Ой! Спокійно.
-Чорт забирай. -Спокійно.
Ти все зіпсував.
Ви точно зіпсували мою новеньку овчину.
Хлопці, притримайте кулаки.
Боже.
Шеллі, скажеш щось…
Ти б тільки кляті біди притягнув.
Я не міг так ризикувати.
Хто б це не зробив, я вас люблю.
Повернімося у студію новин.
Якщо ця історія не розтопить ваше серце, тоді не знаю, яка могла б.
-До зустрічі. -«Кур'єр Мейл».
Дякую, я передам повідомлення.
Я до Браяна Робертсона.
-Він чекає на тебе? -Я йому писав.
Так, а він відповів?
Не відповів.
Про що хочеш поговорити?
Хочу податися на стажування.
Вибач, милий, заявки закрили три місяці тому.
Подавайся наступного року.
-Але… -Що?
Мені це дуже потрібно, тому я…
Я тебе пам'ятаю. Ти — той малий із бинтом,
який відмовляв як-там-його пробити головою двері.
То?
Слухай, я не можу тебе туди пустити.
Але й заборонити піти на стоянку близько восьмої не можу.
Що буде о восьмій?
О цій годині бос закінчує роботу, але я цього не казала.
«Кур'єр Мейл». З яким відділом зв'язати? Дякую.
Іще одне. А де він паркується?
-Хочеш бути журналістом? -Було б чудово.
Ось і з'ясуй, на якому паркомісці
написано ім'я редактора.
СТОЯНКА ЛИШЕ ДЛЯ ГОЛОВИ ПОЛІТ. ЖУРНАЛІСТИКИ
Пане Робертсон?
Так, що таке?
Ілай Белл. У мене до вас кілька питань…
Я перший. Де ти, бляха, узяв цю жахливу краватку?
Тато купив. Думав, вам сподобається. Тут напис «слова».
Я знаю твого тата?
Не думаю.
Ні, бо він мене не знає. Ненавиджу слова. Бачу їх у кошмарах.
-Може, я тоді знадоблюся. -Точно не як стиліст.
-Я про стажування. -Хіба наступного року.
-Ви до листопада не наймаєте, але… -Що? Зараз лютий.
Ти на три місяці запізно або на дев'ять зарано.
У мене є сюжет.
Гаразд, розкажи швидко.
Якщо в три слова не вкладешся — заголовку не буде.
«Убивство Джона Леннона».
«Іракське вторгнення: Іран».
«Чи мертва іронія?»
-Ну… -Отож-бо.
-Залежить від ракурсу… -Вибач, малий. Приходь у листопаді.
З першої платформи відправляється експрес-потяг
з Боуен-Гіллз до Ігл-Джанкшн, курсує з Кабултура…
Кейтлін Спайс?
Ілай Белл.
Я тебе навіть не впізнала.
Поговоримо іншим разом? Це мій потяг.
Двері зачиняються…
Так, і мій теж.
-Ти біля Кабултура? -Так, недалеко.
-Не проти, якщо я сяду? -Так, звісно.
Що робив у центрі?
Зустрічався з вашим босом щодо стажування.
Знаєш, що заявки приймають у листопаді?
Ага, він казав.
Як завжди, питав про три слова?
Так, питав.
Так, він любить це робити з новачками.
Коли я подавалася на роботу,
то він попросив описати мій характер трьома словами.
І що ви сказали?
«Спайс копає глибоко».
Бо?
Бо мені завжди треба було докопатися до суті.
А чому так?
Ну…
Моя мама померла, коли мені було вісім.
І в мене лишилося багато питань.
Що сталося? Хто винен?
Якщо Бог існує, чому вона з усіх людей,
коли стільки злих гівнюків спокійнісінько живуть?
Того разу в редакції
ти збирався розповісти про свого вітчима, але втік.
Потім поліція казала, що йде розслідування.
Ви писали про це.
Копи покривають злочинців,
а ті контролюють наркоторговців.
Усі отримують свою долю.
Який злочинець убив твого вітчима?
Моя мама щойно вийшла з в'язниці,
і їй потрібна стабільність і безпека. І я взагалі не хочу розбурхати ту срань.
Іноді мені здається, що треба розбурхувати.
Мій досвід каже інше.
Іноді краще про все забути.
Хочете відповідей — треба говорити з Біч Денґ.
Зі здоров'ям у неї не дуже, але вона знає, де всі тіла
й усе інше.
Тільки про мене не згадуйте.
Гаразд.
Ігл-Джанкшн. Якщо їдете до Шорнкліффу…
Це моя зупинка.
…зробіть тут пересадку.
Ти ж не живеш поблизу Кабултура, так?
У Даррі.
Під'їду до Норзґейту й там пересяду.
Гаразд.
Слухай.
Одна порада. Якщо хочеш писати для газети,
то просто пиши для неї.
Знайди, бляха, неймовірний сюжет, який вони захочуть опублікувати.
Гаразд. Я подумаю.
Дорогий Алексе. Сподіваюся, заявку на дострокове прийняли.
Схоже, почати кар'єру журналіста нелегко,
але мені дали чудові поради.
Мама хоче, щоб ми приїхали до неї з Тедді на тиждень.
Тато за, бо мамі це на користь.
Давно не бачилися, Ґассі.
Привіт. Як ти, друже?
Ілаю.
Що скажете? Ну?
Ходімо.
Заносьте сумки, а тоді дещо надворі вам покажу.
Хочу дещо вам показати. Гадаю, сподобається. Гаразд.
Привіт, мамо. Як ти?
Будь чемним.
Ось вітальня.
Багато фільмів про кунг-фу. Ґассі?
Це буде ваша кімната, хлопці.
-Тут гарне світло вранці. -Так.
Ну ж бо. Кидайте сумки.
Оце все належало моїй мамі.
Мабуть, вони зараз дорого коштують. Унікальні речі.
Ходімо. Покажу вам дещо надворі.
Тут душ. Він вам знадобиться.
Це кухня. Нам вона не знадобиться.
Так же, хлопці?
А це мої крихітки.
Це Лук… Ось вона, це Стріла.
Зрозуміли? Типу…
Привіт, як справи? Що думаєте?
Ось так. Гаразд. Пройдімося. Тепер…
А як вам таке?
«Кенворт К100» з кабіною за двигуном.
Ну ж бо. Застрибуйте.
Ґассі, обійди. Обережно з дверима.
Туго відчиняються?
То що думаєте, хлопці?
Тут є кондиціонер, радіо. Ілаю, ну ж бо. Залазь і…
Мені й тут добре.
Як хочеш. Заціни.
Привіт, Марлоне.
Це Тедді Каллас. Ти тут?
Хтось? Фіце? Ніхто не чує?
Коли не можу зв'язатися ні з ким по рації,
то іноді я говорю з Лайлом.
-Так. В уяві. -І про що говориш?
Про часи, коли ми були разом.
Про наше дитинство.
Він — мій найкращий друг.
Пані Денґ? Мене звати Кейтлін Спайс.
Я можу поставити вам кілька питань?
Ви знали Лайла Орлика?
Я тебе знаю.
Ти — та репортерка.
Для мене це небезпечно.
Хто ще знає, що ти тут?
-Ніхто. -Брешеш.
Вони всі хочуть мене вбити.
Хто?
Усі.
-Упевнена, це неправда. -Правда.
Я забагато знаю.
Може, поділитеся зі мною.
Я знаю, як працюють журналісти.
Тобі платять за сюжет,
а бідний дурень страждає від наслідків.
Тобі яке діло? Ти ще гірша за наркоторговців.
Я маю дізнатися про Лайла Орлика.
Нічого ти не маєш.
Я нічого не скажу.
Гаразд.
Гаразд, але…
Якщо передумаєте.
Якщо й почуєш щось від мене, то після моєї смерті.
КІНОТЕАТР «РОКСЛІ».
То як вам «Людина дощу»?
Так, класний.
Думаєш, твій брат міг би зробити щось таке мозковите?
Якщо я покажу йому купу зубочисток,
він точно скаже, скільки їх?
Він не аутист, Тедді. Він просто мало говорить.
Різниця та ж сама, так?
Він найкраще навчався, міг вступити.
Так, але в університеті його постійно б змушували говорити.
Він же іноді говорить, так?
Зі мною чого не говорить?
Ні, Ґассі.
Може, поясниш?
-Бо він думає, що ти здав Лайла. -Ілаю!
Усе гаразд. Я навіть не знаю, про що він.
Поясниш, про що кажеш?
Ти здав вітчима Айвану, щоб трахати нашу маму.
Ілаю, годі!
Не треба було цього казати, Ілаю.
Як знаєш, що це неправда?
Я вже тобі пояснювала.
Іди всередину й вибачся.
Він не це мав на увазі.
Саме це й мав! Ти його чула. І я чув. Усі чули.
Його, бляха, усі на вулиці чули.
Але я його не здавав! Не здавав Лайла.
Поглянь на мене. Я не здавав.
Він розбавляв героїн, собі лишав різницю. Звісно, бляха, його хтось здав.
-І все. Але в чому моя провина? -Знаю. Я поясню…
Звісно, ти йому поясниш.
Під моїм сраним дахом,
бляха, у домі моїх батьків ніхто мене не обсиратиме.
Я, сука, здав свого найкращого друга? Краще не вигадали?
У мене, бляха, є теорія. Це довбаний Санта зробив.
Доброго ранку, соню.
-Ти куди? -Надвір.
Приготую баранячі ніжки. Твої улюблені.
Якщо до шостої прийдеш.
Якщо пощастить.
Доброго ранку.
Може, поїмо?
Зачекаймо його ще кілька хвилин.
Пиво в холодильнику, якщо хочеш.
Знаєш, що з ним не так?
Ти його розбалувала.
Зробила його таким же божевільним,
як засранця-татка.
Вечеряй, Тедді.
Якщо він може за себе відповісти, то нехай.
Якщо можеш відповісти, Ґасе, то чому ні?
Хто захоче жити з типом, який хотів вас убити,
в'їхавши у срану дамбу?
Через панічну атаку він не знав, що робить.
Ілаю, він — сране брехло.
А ти — сраний дурень, бо віриш.
-Тедді, досить. -Власне, ні.
Знаєте що? Та пішли ви всі.
Це стіл моєї матері, і в неї, бляха, були стандарти.
Тож, бляха, валіть з-за столу й звідси загалом.
-Беріть тарілки, доїмо… -Ні!
Ні! Лишіть.
Бляха, не чіпати. Сядь.
Луку!
Стріло! Ходіть.
Ходіть.
Ну ж бо. Валіть звідси зараз же!
За цим столом їсть лише сім'я. Ходіть.
Молодець. Ти глянь.
Смачні баранячі гомілки? Ось так.
Отут. Так.
Ну ж бо, Стріло, ти глянь.
-Молодець. Отак. Наїдайся. -Мамо, треба йти.
Хороший пес.
Мамо…
Як чудово, що ви знаєте своє місце й не патякаєте,
не кусаєте руки, які вас годують.
Отак. Тут ще багато. Їжте.
-Мамо? -Отак. Смакота.
Що за…
Що це, бляха, було?
Це мамині тарілки.
Френкі.
Не…
Не смій!
-Ні! -Ні!
Годі
Фас! Не випускайте їх!
Бісова сучка.
Срана…
Отак.
Гаразд, а тепер…
Отак от.
Отак.
Пити хочеш?
-Мамо. -Мамо!
Мамо.
Збирайте речі. Ми їдемо звідси.
Алло.
Тату, це я.
Ти тверезий?
Мамі треба десь пожити. Можна до нас?
А що не так із домом Фредді… Як його там? Тедді?
Він щойно хотів її вбити, а їй більше нікуди йти.
-А реабілітаційний центр? -Купка черниць на пенсії.
Він піде туди й забере її до себе.
Та він і тут її знайде.
-Ви про це думали? -Ми за нею приглянемо.
Тату?
У мене дуже багато спогадів.
Тату?
Він погодився.
Привіт.
Дякую, Роберте.
Звісно.
Хлопці.
Просто…
Ми тут поприбираємо, і це буде твоя кімната.
Мені й на дивані добре.
Ми все приберемо, і в тебе буде свій куточок.
Гаразд.
-Вибач. -Вибач.
У тебе такий поріз на губі.
Заживе.
-Я підійму. -Не треба. Може, це Тедді.
Ну й добре.
Алло?
Дай слухавку мамі.
-Хто це? -Можеш дати мамі слухавку?
Дай мені.
Що саме тобі незрозуміло?
-Я не повернуся. -Ні, Френкі.
Підійдеш до будинку, і ми тобі пику начистимо.
-Слухай, Ілаю… -Прошу?
Я не зрозумів. Що ви зробите, Ілаю?
-Скажи, що ми викличемо поліцію. -Мама вже викликала копів.
Не викликала.
Я чув, як твій дурний недотато це сказав.
Я все чую.
Я все чую, Тедді, щоб ти знав.
Вона напише заяву про напад.
Та це хрінь, Ілаю. Скажи, що я приїду за нею.
Іди до біса. Ясно?
Я приїду з довбаною бейсбольною биткою, Ілаю.
Ага, і м'ячики візьми, бо тут на тебе чекає ціла родина.
Фіце, Марлоне. Байкер-Мене. Хтось чує?
Ні.
Ось і битка. Гаразд.
Чудово. Пастки для щурів.
Є.
Вилий на підлогу щось масне.
-Я піду нагору. -Так, гаразд.
Почнемо з ненасильницького опору.
Якщо так не вийде, то ми готові.
Руків'я сокири.
Дякую.
Хто це?
Френкі!
Я приїхав забрати тебе додому! Тягни дупу сюди.
Я до тебе не повернуся, Тедді. У тебе був шанс, між нами все скінчено.
-Ні, усе буде скінчено, коли я скажу. -Вона сказала відвалити!
Звали з газону, бо викличу копів, довбаний нікчемо.
Гадаю, пані сказала піти з газону.
Іди до біса.
Ти, бляха, за кого себе маєш?
Алекс Бермуда, головний охоронець «Зе Ребелс».
Усе з тобою нормально?
А тепер ви відведете цього нікчемного гімнюка в діру, з якої він виповз.
Так.
А коли він отямиться, скажете, щоб сюди не ліз.
Щоб більше сюди не повертався, це ясно?
-Так, пане. -Ходімо.
Підйом.
Візьми під руку. Швидше.
Уставай. Друже, ходімо.
Валимо звідси.
Ось це — проблема цієї країни.
Вони думають, що єдине рішення — насилля.
-Ти, мабуть, Ілай. -А ти Алекс Бермуда.
Як ти, друже?
Пригостити вас чимось?
-Прикінчив би чашечку чаю. -Так, поставлю чайник.
Ходімо.
Айдо?
Гарна в тебе кімната.
-Гадаю, квіти Тайтус надіслав. -Завжди думає про інших.
Так. Він дав тобі обрати.
Подушка чи ін'єкція.
Оберу ін'єкцію.
Як у старі часи.
Ні, зовсім не як старі часи.
Ні бізнесу.
Ні здоров'я.
Ні сина.
За що ще мені боротися?
Тайтус знав, що ти так подумаєш.
Дослідження, які він проводить, — божевілля.
Не знаю. Ми — не вчені.
І він теж.
Можеш іти.
Лишуся на хвилинку.
Маю впевнитися.
Ось так.
На автовідповідачі було: «Прибирав, як обговорювали».
Дякую, Софі.
Заради нашого економічного співіснування з пн.-сх. Азією
в наступному десятилітті треба скасувати захист промисловості.
Останні новини: відому особистість Брісбена Біч Денґ знайшли мертвою
у домі для літніх у Брансвік-Хедс, смерть від природних причин.
Поліція каже, що підозрілих обставин немає.
Може, ще?
Дякую, пані Белл.
Якщо ви чи ваші знайомі зазнали домашнього насильства,
і вам потрібна допомога в боротьбі зі стресом, відвідайте wannatalkaboutit.com
ЗАСНОВАНО НА РОМАНІ ТРЕНТА ДАЛТОНА
Переклад субтитрів: Павло Дум'як