En sjimpanse har blitt drept i hjertet av Ngogo-territoriet.
Det er Pork Pie.
Det betyr at morderne kom seg ubemerket inn på territoriet.
Bare én annen gruppe kan ha gjort dette.
En gruppe Ngogo-sjimpansene kjenner altfor godt.
Vest-sjimpansene.
Krigen kommer til Ngogo.
SJIMPANSENES RIKE
DET VESTLIGE NGOGO
TO DAGER TIDLIGERE
Sjimpansene i det vestlige Ngogo er en egen gruppe med sitt eget territorium.
Vest-sjimpansene er annerledes.
Gruppen deres er mye mindre enn Jacksons sentralgruppe.
Men de holder sammen.
Og det styrker dem.
De er bare åtte voksne hanner, sammenlignet med 24 i den andre gruppen.
Så hunnene hjelper hannene med å forsvare territoriet.
ALDER 27
De har en sterk alfa, Hutcherson,
men han er annerledes enn Jackson. Han dominerer ikke på samme måte.
Her fordeles makten mer likeverdig.
Alle de voksne hannene har viktige roller.
Garrison er en av de hannene.
ALDER 44
Han er gammel til hannsjimpanse å være, men med alder kommer kunnskap.
Han kjenner hvert eneste tre i Ngogo.
Han har et kart over hele skogen i hodet.
Hvis det er mat å finne, finner han den.
Det er hardt arbeid å samle mat.
Ofte er belønningen skranten.
I dag har Garrison ført vest-sjimpansene til en sjelden godbit.
Sjimpanser elsker villhonning.
Men den varer ikke lenge, og det er ikke nok til hele gruppen.
Derfor trenger vest-sjimpansene frukt.
DAGEN PORK PIE DØR
Moden frukt er den viktigste matkilden i Ngogo.
Og de mest ettertraktede frukttrærne er i utkanten av det vestlige territoriet.
I grenselandet til Jacksons sentralgruppe.
Rollins er vest-gruppens patruljeleder.
ALDER 35
Han har voktet Ngogos grenser i mange år.
ALDER 14
Damien er den yngre broren hans.
Han er bare en tenåring.
Men han er allerede sterk.
Selvsikker.
Og veldig smart.
Når de drar til grenselandene, er det disse formidable brødrene som leder an.
Idet de nærmer seg grensen, holder Garrison øye med alle de andre.
De har kommet inn i grenselandet.
Jacksons gruppe leter også etter mat her, så dette er en farlig del av skogen.
Men det er verdt risikoen.
Det er et digert fikentre, fullt av frukt.
Akkurat det gruppen trenger.
De fleste spiser og er fornøyde.
Men ikke Rollins og Damien.
Patruljeringen handler delvis om å vokte ressurser.
Men det er ikke alt.
Sjimpanser vil alltid prøve å utvide territoriet sitt hvis de kan.
Og det gjør de ved å finne og angripe rivaler.
Hvis de selv er i flertall.
Så Rollins og Damien kan ikke gå alene.
De andre hannene må følge dem tett.
De beveger seg dypt inn i sentralterritoriet.
Gruppen deres er liten,
og de vet ikke hvor mange fiendtlige sjimpanser de kan møte.
De må være forsiktige
og lydløse.
Damien har vært med Rollins hele livet.
Båndet mellom dem er sterkt.
På et oppdrag som dette kan det bety forskjellen mellom liv og død.
Patruljen har hørt noe.
Det er Pork Pie.
Og han er alene.
Akkurat som mennesker er sjimpanser sosiale skapninger.
Men i motsetning til oss
er deres evne til å danne sosiale bånd begrenset til innad i gruppen.
De er instinktivt territoriale og holder seg kun til gruppen sin.
Det ligger i deres natur å konkurrere om ressurser.
Og å anse sjimpanser fra rivaliserende grupper
som noe som må angripes og ødelegges.
Sjimpanselivet er en konstant konflikt.
For vest-sjimpansene var Pork Pie en outsider.
Og da de støtte på ham alene,
var han ferdig.
Alle sjimpanser har to sider.
Voksne hanner som Rollins kan være vennlige og lekne.
Men også brutalt voldelige.
Men den voldelige siden er avgjørende for samfunnet.
Territoriale konflikter mellom grupper handler ikke om rikdom.
De handler om å overleve.
Vest-sjimpansene har mange munner å mette.
Og gruppen vokser.
De trenger mer territorium.
Og mer mat.
De er i konflikt med en større, mektigere gruppe.
Så oddsene er imot dem.
Enn så lenge.
Vest-gruppen er kanskje mindre…
…men den er samlet.
Det er en sterk følelse av samhold.
Og støtte.
ALDER 65
Garbo er Ngogos eldste sjimpanse.
Sekstifem er en utrolig alder for en sjimpanse.
Og hun har fortsatt en egen rolle i samfunnet.
Det hjelper at sønnen hennes er alfa.
Med ham til å passe på seg har Garbo et godt liv…
…og blir behandlet med respekt.
Garbo har en sønn til.
Richmond.
ALDER 34
Han tar også vare på moren, til tross for sine egne problemer.
Som ung sjimpanse mistet Richmond hånden i en ulovlig snare.
Selv om alt i skogen er vanskeligere…
…så har han ikke bare overlevd. Han lever godt.
En gang i tiden var Richmond alfa i vest,
inntil lillebroren hans erstattet ham på tronen.
Men han har fortsatt makt og innflytelse.
Vest-gruppens beskjedne antall voksne hanner
vil sette dem i fare om rivaliseringen med sentralgruppen eskalerer.
Det er yngre hanner på vei opp.
ALDER 10
Men reisen kan være vanskelig.
Bergl er foreldreløs, så han har måttet bli voksen raskt…
…og finne måter å overleve på.
Men som ung hann begynner han å ønske å hevde seg.
Han prøver å vise dominans.
Men han må være forsiktig.
Han tiltrekker seg oppmerksomhet.
På dette stadiet i hannsjimpansens liv
begynner de etablerte hannene å se på ham som en rival.
ALDER 21
Bergl som tøffer seg, er nok til å få ham i trøbbel.
En dag kan Bergls aggresjon hjelpe vest-sjimpansene mot fiendene.
Men foreløpig har han blitt satt på plass og har fått en stygg håndskade.
Joya er også foreldreløs.
ALDER 10
Hun er like gammel som Bergl.
Og hun begynner også å endre seg.
Morsinstinktet begynner å utvikle seg, og hun hjelper til med de minste ungene.
Uten noen mor å lære av…
…så har hun ennå litt å lære når det gjelder barnetekke.
I motsetning til Bergl, når det gjelder Joya…
…så er alle veldig tolerante.
Og det er erfarne mødre hun kan se til som rollemodeller.
ALDER 27
ALDER 3
Carson har allerede to barn.
Og hun er gravid igjen.
Hun er en god mor, men her i vest må hun være mer.
Hun er med hannene på patrulje, og hun jakter.
Vest-sjimpansene jakter som gruppe, hanner og hunner, side om side.
Svarthvite kolobus-aper er ikke enkle å fange.
De er raske og smidige.
For å fange dem må sjimpansene samarbeide.
Jakt er hardt for Richmond.
Men han vet det er verdt innsatsen.
Jakten er vellykket.
Og det er kjøtt å dele på i tretoppene.
Hvis Richmond vil ha sin del, må han klatre opp og kreve den.
Garbo er for gammel til å jakte, men hun får allikevel spise.
Garbo sørget for Richmond i oppveksten hans.
Og nå passer han på henne.
Livet kan være tøft i Ngogo.
Og å ha en familie å stole på kan gjøre ting litt lettere.
De fleste sjimpanser har et sterkt bånd til moren.
Men Bergl har ingen familie.
Alle hannsjimpanser går gjennom dette.
Og alle får de litt juling på veien.
Men det er tøffere for en foreldreløs.
Uten en mor som støtter ham…
…tilbringer Bergl mye tid alene.
Det er ikke bare nærheten han savner.
Pelsstell er viktig for helsen.
Uten det kan Bergl bli sårbar.
Sjimpanser holder seg gjerne i ro når det regner,
men vest-sjimpansene søker ikke ly.
De ser ut til å få energi av stormen.
Som gruppe vokser de seg sterkere.
Bergl er fortsatt alene.
Og han har blitt syk.
Ansiktet hans er infisert av en parasitt.
Han trenger hjelp.
Dukkantilopen er vanligvis redd for sjimpanser.
Men i slik forfatning er ikke Bergl noen trussel.
Gruppen har ikke lagt merke til at Bergl er borte.
Bortsett fra én.
Hannsjimpanser blir mindre aggressive med alderen,
og mer omsorgsfulle.
Iblant tar de til og med en foreldreløs under vingene.
Vest-gruppen trenger Bergl.
Men hvis han skal finne sin plass, må han lære å styre aggresjonen.
Og med en erfaren sjimpanse som Garrison i ryggen er det håp.
Joya tilbringer mer og mer tid med småbarna.
Hun lærer.
Og når tiden er inne for å stifte sin egen familie, vil hun være klar.
Bergl og Joya vokser til.
Sakte, men sikkert finner de sine roller i sjimpansesamfunnet.
Og det samfunnet må vedlikeholdes.
Så nesten hver eneste dag hele livet
må vest-sjimpansene dra ut for å lete etter mat.
Damien har oppdaget noe.
Og det er ikke noen vanlig frukt.
Det er Chrysophyllum.
Ngogos mest sjeldne, verdifulle skatt.
Den dukker opp i bugnende avlinger med et par års mellomrom.
Det er uforutsigbart, og når det skjer,
gir det mer mat enn sjimpansene kan ete.
De fleste Chrysophyllum-trærne ligger over grensen
til sentralterritoriet.
Men hannene fra vest vet nøyaktig hvor de finner dem.
For i mange år var trærne og territoriet
noe som tilhørte dem.
Og nå er tiden inne for å ta det tilbake.
Tekst: Marie Wisur Lofthus